ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2023 року
м. Київ
справа №  361/8888/21
провадження № 51- 3319 км 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання                ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 березня 2023 року постановлену у кримінальному провадженні стосовно 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 ,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини  
За вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від  22 серпня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК та призначено йому покарання із застосуванням положень статті 69 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна.
На підставі статті 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки та покладено обов`язки, передбачені  пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК.
Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_6 у невстановлений час через інтернет магазин «Amnesia» у мобільному додатку «Telegram» через оператора інтернет магазину при невстановлених обставинах придбав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою не менше 11,2 г, який був розфасований у 13 полімерних згортках.
30 червня 2021 року ОСОБА_6 , попередньо отримавши від оператора інтернет магазину «Amnesia» у мобільному додатку «Telegram» вказівку стосовно території, де необхідно зробити «закладки», переносив цей особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс по території м. Бровари Київської області, плануючи у різних місцях міста здійснити розкладення «закладок» канабісу. Після чого ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи їх протиправність, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, зберігаючи при собі особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, з метою незаконного збуту шляхом його продажу через залишення «закладок» на території м. Бровари, 01 липня 2021 року близько 16 год прослідував до будинку АДРЕСА_3 , де почав розшукувати місце, в якому можна залишити «закладку» з особливо небезпечним наркотичним засобом у розфасованому вигляді до моменту вилучення особливо небезпечного наркотичного засобу працівниками Броварського РУП ГУНП в Київській област.
Видана ОСОБА_6 речовина рослинного походження зеленого кольору, яка знаходилась у дев`яти поліетиленових згортках, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс загальною масою 7,73 г.
Крім того, ОСОБА_6 01 липня 2021 року близько 12 год 00 хв, перебуваючи у м. Бровари Київської області, зберігаючи при собі особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою 0,85 г, 0,87 г, 0,87 г та 0,88 г, що знаходились у полімерних згортках, який він раніше придбав, почав підшукувати місця, в яких можна залишити «закладки» з особливо небезпечним наркотичним засобом у розфасованому вигляді.
Так, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою збуту наявного у нього особливо небезпечного наркотичного засобу сховав на землі біля будинків по вул. Олега Онікієнка, б. 40 , вул. Декабристів, б. 30, АДРЕСА_5 полімерні згортки для невстановлених покупців, чим збув особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс. Фіксацію цих місць розташування «закладок» він здійснив шляхом фотозйомки на належний йому мобільний телефон марки «Хіаоmі» модель Redmi Note 5, із зазначенням адрес для подальшої передачі інформації майбутньому покупцю з тим, щоб отримати прибуток від збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.
У цей же день працівниками Броварського РУП ГУНП в Київській області під час огляду місця події в період з 17 год 09 хв по 18 год 02 хв на землі під зазначеними житловими будинками виявлено та вилучено полімерні згортки, всередині яких знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, масою 0,85 г, 0,87 г, 0,87 г та 0,88 г.
За ухвалою Київського апеляційного суду від 08 березня 2023 року вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від  22 серпня 2022 року залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 08 березня 2023 року та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. При цьому посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Зокрема, зазначає, що апеляційний суд порушив вимоги статті 419 КПК, залишивши апеляційну скаргу без задоволення,  не зазначив підстави, з яких скаргу визнано необґрунтованою.
Крім того, вважає, що суди попередніх інстанцій не навели переконливих мотивів застосування до засудженого статей 69 та 75 КК.
Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність прокурор убачає у тому, що суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання та звільняючи від його відбування на підставі статті 75 КК послався на ті самі обставини, які пом`якшують покарання, що були враховані під час застосування положень статті 69 КК. 
Позиції учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити касаційну скаргу з підстав, зазначених у ній.
Від засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до приписів статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Висновок суду про доведеність винуватості  ОСОБА_6  у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація вчиненого за частиною 2 статті 307 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
Разом із тим, доводи прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції при перегляді в апеляційному порядку вироку місцевого суду щодо ОСОБА_6 , що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме: застосування одночасно положень статей 69, 75 КК, та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину й особі засудженої через м`якість, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Відповідно до приписів статті 50 КК значення заходу примусу для досягнення його мети визначається не лише його суворістю, а й справедливістю. Домірність покарання за кримінальне правопорушення є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.
Положеннями статті 65 КК передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
При цьому, відповідно до норм частини 1 статті 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Окрім цього, загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. За змістом статті 75 КК рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Системне тлумачення правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання.
Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до статті 12 КК є тяжким, особу обвинуваченого, який вчинив злочин у віці 18 років, неодружений, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, у тому числі і за вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, також суд враховав кількість та масу придбаного обвинуваченим наркотичного засобу, як і відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, а саме його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставинами, які відповідно до статті 66 КК пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, оскільки ОСОБА_6 , будучи особою молодого віку, якому на час вчинення злочину лише виповнилося 18 років, є внутрішньо переміщеною особою, а саме з Луганської області, в якій проводилися бойові дії, на даний час проживає в орендованій кімнаті квартири у м. Бровари, відтак внаслідок малого життєвого досвіду, відсутності належного побуту для організації свого життя, що могло спонукати останнього на заробіток коштів вчиненням злочинів, при цьому не усвідомлюючи дійсних наслідків таких протиправних дій.
Наведені обставини у їх сукупності, на думку суду, пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
При цьому, суд першої інстанції зазначив про відсутність обставин, які згідно зі статтею 67 КК обтяжують його покарання.
За таких обставин, суд вважав, що обвинуваченому можливо призначити покарання із застосуванням положень статті 69 КК, а саме нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією частини 2 статті 307 КК. Також суд враховував ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його тяжкість, те, що ОСОБА_6 не становить на даний час великої суспільної загрози, вважав, що виправлення та перевиховання останнього можливе без ізоляції від суспільства, відтак дійшов висновку, що доцільно звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК, одночасно поклавши на останнього обов`язки, передбачені статтею 76 КК.
Переглядаючи вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою прокурора, в якій останній зазначав, що з урахуванням тяжкості діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , суспільної небезпечності злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, призначене судом покарання із застосування статей 69, 75 КК не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та про те, що в мотивувальній частині оскаржуваного вироку суд взагалі не навів мотивів та посилання на необхідність застосування до ОСОБА_6 положень статті 75 КК, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення суду про призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням статті 69 КК у виді п`яти років позбавлення волі, з конфіскацією майна із одночасним звільненням від відбування покарання та встановленням іспитового строку, відповідає вимогам статей 50, 65 КК та є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції у своєму рішенні зазначила, що призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням статті 75 КК суд обґрунтовано взяв до уваги обставини справи, наявність трьох пом`якшуючих обставин та відсутність обставин, які обтяжують покарання, поряд з цим, суд врахував також відсутність негативних наслідків вчиненого ОСОБА_6 діяння, особу обвинуваченого, який не становить великої суспільної загрози.
Виконуючи приписи статей 50, 65 КК та беручи до уваги вимоги статті 75 КК, апеляційний суд зважив на всі обставини кримінального провадження, які підлягають обов`язковому врахуванню, а також дані про особу винного, і додержуючись принципу співмірності та індивідуалізації покарання, правильно погодився з висновком місцевого суду про можливість досягти мети заходу примусу без ізоляції ОСОБА_6 від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж трирічного іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб останній довів своє виправлення. 
Переконливих доводів, які би ставили під сумнів наведені висновки місцевого та апеляційного судів щодо справедливості призначеного ОСОБА_6 покарання та свідчили би про неможливість досягти його мети через визначений судом порядок відбування, прокурор у своїй касаційній скарзі не навів.
Колегія суддів вважає, що обраний судом щодо ОСОБА_6 захід примусу відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, домірним вчиненому. Підстав вважати його явно несправедливим через м`якість колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, не встановлено.
За таких обставин, касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
у х в а л и в:
Ухвалу Київського апеляційного суду від 08 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без  задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
ОСОБА_1                                                ОСОБА_2                                          ОСОБА_3