ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/10520/23	Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М. 	
Провадження № 33/817/394/23 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , 
- захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Михайлюка В.І.  
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2023 року, — 

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено йому стягнення у вигляді сплати штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Як визнав суд, громадянин ОСОБА_1 , 08 червня 2023 року о 00год.31 хв. в м. Тернополі по вул. Торговиця, керував автомобілем Опель Зафіра, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння здійснювався за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 ARBF-0443 (повірка дійсна до 28.12.2023 року), на табло якого висвітлився показник 1,42 проміле. Водій з результатами огляду на місці був згідний, від проходження огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху.

       В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.4 ст.247 КУпАП, а саме - у зв`язку з перебуванням особи в стані крайньої необхідності та п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
       В обґрунтування своїх доводів зазначає, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознак вини.
       Апелянт вважає, що доданий до апеляційної скарги витяг із медичної карти стаціонарного хворого засвідчує, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної служби в той момент, коли він повертався з Тернопільської обласної дитячої лікарні, куди відвозив доньку своєї близької родички, яка перебувала в важкому медичному стані та потребувала негайної кваліфікованої медичної допомоги з діагнозом “Геморагічний васкуліт. Шкірна форма. Вторинний тромбоцитоз І ст. Гострий двобічний гнійний середній отит аденоїди ІІ ст. Ознаки гіпоксії.” Даний стан згідно медичних показань, на думку ОСОБА_1 , є невідкладним, оскільки у дитини (2017 р.н.) спостерігались ознаки кисневого голодування і госпіталізація була потрібна терміново, тому останнім було прийнято рішення невідкладно транспортувати дитину в обласну дитячу лікарню.
       Звертає увагу суду, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про долучення відео-474460, але не зазначено технічного засобу, на який було здійснено відеофіксацію, що не узгоджується висновком Верховного Суду, викладеному у справі №428/2769/17.
       Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2023 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.4 ст.247 КУпАП та п.1 ст.247 КУпАП.
       
       Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Михайлюка В.І., які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову Тернопільського районного суду Тернопільської області від 22 червня 2023 року та закрити провадження у справі; допитавши свідка ОСОБА_2 ; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
       Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
       Вказаних вимог закону судом першої інстанції в повній мір не дотримано.         
       Так, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував обставин, які зафіксовані у матеріалах справи, проте, зазначив, що він вимушений був відвезти у лікарню дочку своєї родички, оскільки дитина перебувала у вкрай важкому стані, потребувала негайної госпіталізації, а транспортувати її з м. Кременець у м. Тернопіль в обласну дитячу лікарню, зважаючи на пізній час доби і відсутність на той час у районній лікарні будь-якого транспорту, не було іншої можливості.
       Вказані обставин зафіксовані також відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, яким засвідчено, що ОСОБА_1 , після зупинки його траспортного засобу, пояснив причину, з якої він вимушено повинен був поїхати в лікарню, щоб госпіталізувати неповнолітню дитину.
       Допитана судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 засвідчила, що 07 червня 2023 року близько 21 години у її доньки ОСОБА_3 , 2017 р. н. почали проявлятись ознаки хвороби, у зв`язку з чим вона звернулася у місцевий фельдшерсько-акушерський пункт в с. Дунаївці Кременецького району Тернопільської області, де їй порадили звернутися у районну лікарню в м. Кременець. В свою чергу, в районній лікарні, зважаючи на важкий стан дитини, порадили негайно її доправити у Тернопільську обласну дитячу клінічну лікарню, оскільки безпосередньо на місці їй не могли надати необхідну медичну допомогу. Також їй порадили самостійно транспортувати дитину в обласний центр, так як наявний у районній лікарня автомобіль швидкої допомоги перебував на виїзді, а стан дитини вимагав негайного медичного втручання в умовах ТОДКЛ. У зв`язку з цим, того ж дня близько 22 години вона попросила свого родича ОСОБА_1 , оскільки більше не мала до кого звернутися, відвезти їх Тернопільську обласну дитячу клінічну лікарню, на що він погодився і вони невідкладно виїхали.
       З долучених під час апеляційного розгляду копії медичної карти стаціонарного хворого № 6354 та листа Тернопільського некомерційного підприємства “Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня” Тернопільської обласної ради підтверджується, що 07.06.2023 року о 23 год. 50 хв. до приймального відділення КНП “ТОДКЛ” ТОР за наданням медичної допомоги звернулася ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька с. Дунаївці, Кременецького району, Тернопільської області. Після огляду лікарем-педіатром приймального відділення дитину ОСОБА_4 госпіталізовано у відділення дитячої нефрології та кардіоревматології з клінічним діагнзом “Геморагічний васкуліт, шкірна форма. Вторинний тромбацитоз І ст. Гострий двобічний гнійний отит. Аденоїди ІІ ст.”. Також, по догляду госпіталізовано матір дитини ОСОБА_2 . Відповідно до вказаних медичних документів ОСОБА_4 виписано із умов стаціонару 19.06.2023 року.

       За змістом ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності.
       Статтею 18 КУпАП визначено поняття “крайньої необхідності”. Відповідно до цієї норми закону не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
       Встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи вказують на те, що за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду першої інстанції, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції після того, як він із с. Дунаївці Кременецького району Тернопільської області транспортував неповнолітню дитину, яка потребувала невідкладної медичної допомоги, разом із її мамою до Тернопільської обласної дитячої клінічної лікарні, де останні були негайно госпіталізовані.
       Таким чином, наведені обставини вказують на те, що дії ОСОБА_1 були викликані виключно необхідністю забезпечення надання негайної медичної допомоги неповнолітній дитині, яка перебувала у небезпечному для життя стані.
       При цьому, апеляційний суд враховує положення ст.6 Конвенції ООН “Про права дитини” (1989 р.). Всесвітню декларацію про забезпечення виживання, захисту і розвитку дітей” (1990 р.), до яких приєдналась Україна у 1991 році, які визнають життя дитини, як найвищу цінність.
       На переконання апеляційного суду, відвернути можливі наслідки, які б могли настати, якби дитині не було своєчасно надано медичної допомоги, за умов, які склалися на той час (важкий клінічний стан дитини; віддаленість місця проживання дитини від медичного закладу, в який її необхідно було доставити; пізній час доби; відсутність можливостей у матері неповнолітньої дитини самостійно транспортувати дитину до обласного медичного закладу та відсутність на той час транспорту у районному медичному закладі, яким неповнолітню ОСОБА_4 направлено в КНП “ТОДКЛ” ТОР) можливо було лише шляхом транспортуванням дитини із с. Дунаївці Кременецького району Тернопільської області до м. Тернопіль в Тернопільську обласну дитячу клінічну лікарню для надання їй невідкладної медичної допомоги, що й фактично було зроблено.
       Згідно п. 4 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

       Враховуючи те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, апеляційний суд приходить до переконання, що постанову суду першої інстанції, якою його визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст.ст.17, 247 п.4 КУпАП. 

       Керуючись ст.ст., 17, 247 п.4, 294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:
       
       Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 — задовольнити.
       Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 — скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.4 ст.247 КУпАП.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя