ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                                      Головуючий І інстанції: Костенко Г.В.
01 серпня 2023 р.	Справа № 440/9575/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Курило Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року по справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» до Державної податкової служби України про зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИВ:
03.11.2022 позивач публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (надалі по тексту – ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", підприємство) звернувся до суду з позовом до Державної податкової служби України (надалі по тексту – ДПС України, контролюючий орган) в якому просить: визнати протиправним та скасувати розпорядження Державної податкової служби України від 26.10.2022 №259-р/л "Про анулювання ліцензії" на виробництво пального реєстраційний номер № 990114201900003, терміном дії з 01.07.2019 по 01.07.2024 та зобов`язати Державну податкову службу України видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним відомості щодо анулювання ліцензії на виробництво пального реєстраційний номер №990114201900003, терміном дії з 01.07.2019 по 01.07.2024 та відновити інформацію про дію цієї ліцензії.
Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження Державної податкової служби України від 26.10.2022 № 259-р/л "Про анулювання ліцензії" до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2022 заява підприємства задоволена. Судом вжиті заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження Державної податкової служби України від 26.10.2022 № 259-р/л "Про анулювання ліцензії" щодо анулювання ліцензії на виробництво пального №990114201900003 до набранням законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 440/9575/22.
Висновок суду вмотивований тим, що заходи забезпечення позову в частині зупинення дії розпорядження Державної податкової служби України від 26.10.2022 № 259 р/л "Про анулювання ліцензії", до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 440/9575/22 відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ДПС України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2022 у справі № 440/9575/22 та ухвалити постанову, якою в задоволенні заяви ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ДПС України відмовити повністю.
В обґрунтування скарги зазначає, що в ухвалі про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову від 07.11.2022 у справі № 440/9575/22 судом не наведено: підстав та обґрунтувань того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову; ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, суб`єкта владних повноважень, а саме розпорядження № 259-р/л "Про анулювання ліцензії".
Посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що в разі незадоволення позовних вимог про визнання протиправним розпорядження ДПС України від 26.10.2022 № 259 р/л "Про анулювання ліцензії" забезпечення позовних вимог шляхом зупинення дії такого розпорядження, вжиття заходів забезпечення позову, призведе до здійснення діяльності ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта» без наявності передбачених законом підстав (на підставі ліцензії, що є анульованою) та до порушення інтересів держави (неможливості їх поновлення).
Отже, судом надано дозвіл на здійснення господарської діяльності на підставі ліцензії, що є анульованою та до надання оцінки правомірності розпорядження ДПС України від 26.10.2022 № 259 р/л "Про анулювання ліцензії".
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін. 
Зазначає що, ПАТ «Укртатнафта» було доведено та судом першої інстанції було правомірно встановлено, що невжиття такого заходу забезпечення позову як зупинення дії рішення податкового органу про анулювання ліцензії ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За приписами  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України скасуванню, з наступних підстав.
Відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України).
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України).
Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватися ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна дійти висновку, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких заходів мати незворотні наслідки.
При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав / інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Так, судом першої інстанції у цій справі ухвалено рішення щодо забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження Державної податкової служби України від 26.10.2022 № 259-р/л "Про анулювання ліцензії" щодо анулювання ліцензії на виробництво пального № 990114201900003 до набранням законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 440/9575/22.
Ухвалюючи рішення про вжиття заходів забезпечення позову у цій справі, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову в даному випадку може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, трудового колективу товариства, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Суд зазначає, що заходи забезпечення мають вживатися лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватися поважними підставами й підтверджуватися належними доказами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи основним видом діяльності Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" - 19.20 Виробництво продуктів нафтоперероблення.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач оскаржує правомірність прийняття ГУ ДПС у Полтавській області розпорядження від 26.10.2022 № 259-р/л "Про анулювання ліцензії".
Отже, саме незгода позивача із прийнятим розпорядженням, стала підставою для звернення до суду із позовом.
Відповідно до статті 3 Закону № 481/95-ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження. Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.
Анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії (стаття 1 Закону № 481/95-ВР).
Колегія суддів зазначає, що в заяві про забезпечення позову, заявник вказував, що не вжиття таких заходів як зупинення дії спірного розпорядження може призвести до істотного ускладнення поновлення порушених прав, а також звертав увагу на очевидну протиправність рішення податкового органу.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначив про існування визначених у статті 150 КАС України обставин для вжиття заходів забезпечення позову.
Однак, колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції передчасним та зазначає, що судом належним чином не обґрунтовано, яким чином невжиття заходів забезпечення позову стосовно спірного розпорядження може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд першої інстанції обмежився лише висновками, що анулювання ліцензії призведе до припинення відповідної діяльності позивача, проте не надав належної оцінки доводам заявника з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заяви щодо забезпечення позову. Судом не встановлено підстав, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача розпорядженням ДПС України від 26.10.2022 №259-р/л "Про анулювання ліцензії".
Натомість, колегія суддів зауважує, що сам по собі факт прийняття відповідачем рішення, яке ймовірно стосується прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.
Разом з тим, суд першої інстанції, задовольняючи заяву, не навів жодних обґрунтованих мотивів з яких він дійшов висновку про заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також настання негативних наслідків, для виправлення яких ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" буде необхідно докласти значних зусиль і витрат.
Також колегія суддів зазначає, що в заяві про забезпечення позову позивачем не було зазначено про конкретні негативні наслідки невідворотного характеру, які можуть спричинити порушення прав третіх осіб у такий мірі, що для їх відновлення необхідно було б докласти значних зусиль, або захист цих прав був би неможливий без вжиття судом заходів забезпечення позову.
Відтак, колегія суддів, приходить до висновку, що у цьому випадку, передбачені процесуальним законом підстави для забезпечення позову відсутні, у зв`язку з чим задовольняє вимоги апеляційної скарги ДПС України та скасовує судове рішення.
Інші доводи апеляційної скарги та заперечення означених висновків колегії суддів не спростовують.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.                                                        
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної податкової служби України задовольнити.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» про забезпечення позову – відмовити.
Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова	
Судді	   	С.С. Рєзнікова    Л.В. Курило