ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року	Львів	Справа № 465/7627/22 пров. № А/857/8881/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                      Хобор Р.Б.,
суддів                                                                           Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.
за участі секретаря судового засідання                          Зінчук Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Луцької міської ради на рішення Галицького районного суду міста Львова від 13 квітня 2023 року, ухвалене суддею Стрельбицьким В.В. у м. Львові у справі № 465/7627/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Луцької міської ради, інспектора з паркування Управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Луцької міської ради Мудрого Володимира Івановича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, 

                                                              В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки серії ЛВ № 150111223 від 01.11.2022 року.
Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 13 квітня 2023 року адміністративний позов задоволено.
Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ № 150111223 від 01.11.2022 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування шкоди, заподіяної їй внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності в сумі 3067 гривень 60 копійок.
Стягнуто з Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 1488 гривень 60 копійок.
Повернуто  ОСОБА_1 з Державного бюджету України частину судового збору в сумі 496 гривень 20 копійок, як зайво сплачений.
Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме зупинка транспортного засобу на перехресті.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким адміністративний позов залишити без задоволення. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, оскільки відповідач належними доказами, зокрема, матеріалами фотофіксації, довів, що позивачка порушила правила зупинки, здійснивши зупинку транспортного засобу на перехресті.
Тому відповідач вважає, що правомірно притягнув позивачку до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що відповідач прийняв постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки серії ЛВ № 150111223 від 01.11.2022 року, на підставі якої наклав на позивачку штраф в сумі 680 грн.
Відповідно до цієї постанови, позивачка 01.11.2022 року о 12 год. 27 хв. в м. Львові на перехресті вулиць Винниченка-Просвіти, керуючи автомобілем марки «Jeep», модель «Renegade», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , здійснила зупинку транспортного засобу на перехресті, чим порушила п. 15.9 «ґ» ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. 
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Відповідно до пункту 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу.
Відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП наступає за порушення, зокрема, правил зупинки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Відповідно до статті 264-4 КУпАП, для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано на перехресті.
Згідно із п.1.10 розділу 1 ПДР, перехрестя — місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території. 
Зупинка — припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).
Стоянка — припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.
Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апеляційний суд встановив те, що на підтвердження того факту, що позивачка здійснила зупинку транспортного засобу на перехресті, відповідач надав матеріали фотофіксації місця зупинки транспортного засобу.
Оглянувши та проаналізувавши ці докази, апеляційний суд встановив те, що ці докази не засвідчують факт зупинки транспортного засобу, оскільки, як слідує із часу на фотоматеріалах, транспортний засіб, що належить позивачці припинив рух більше як на 5 хвилин. При цьому, на фотоматеріалах не зафіксовано ознак посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу.
Враховуючи те, що апеляційний суд встановив відсутність факту зупинки транспортного засобу, що належить позивачці, а за порушення правил стоянки транспортного засобу відповідач позивачку до адміністративної відповідальності не притягав, апеляційний суд вважає, що для встановлення обставин даної справи не має значення місце розташування транспортного засобу позивачки відносно перехрестя.
Наведене свідчить про те, що відповідач не довів наявність у діях позивачки складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме зупинка транспортного засобу на перехресті.
Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. 
Зважаючи на те, що відповідач не довів факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки серії ЛВ № 150111223 від 01.11.2022 року необхідно скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Луцької міської ради залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 13 квітня 2023 року у справі № 465/7627/22 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Постанова складена 12.07.2023 року