Слідчий суддя у 1-й інстанції: ОСОБА_1 	Справа № 991/6573/23	
Доповідач: ОСОБА_2 	Провадження №11-сс/991/656/23	

АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА ВИЩОГО АНТИКОРУПЦІЙНОГО СУДУ

У Х В А Л А

05 вересня 2023 року	місто Київ	

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на прийнятність апеляційну скаргу, подану ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

05.09.2023 до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28.07.2023.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями по провадженню №11-сс/991/656/23 справу передано судді-доповідачу ОСОБА_2 , судді, які входять до складу колегії: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану ухвалу та зобов`язати уповноважену особу бездіяльність якої оскаржується внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за його заявою.
За спеціальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 422 КПК, отримавши апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, суддя-доповідач невідкладно витребовує з суду першої інстанції відповідні матеріали та не пізніш як за день повідомляє особу, яка її подала, прокурора та інших заінтересованих осіб про час, дату і місце апеляційного розгляду.
Однак наявність вищевказаного правила, як вважає суддя-доповідач, не позбавляє його обов`язку перш ніж вчиняти зазначені в ч. 1 ст. 422 КПК дії, за загальним правилом і виходячи із передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 399 КПК наслідків невідкладно перевірити чи: (1) апеляційну скаргу подано на ухвалу, яка підлягає апеляційному оскарженню; (2) судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 КПК; (3) апеляційну скаргу подано особою, яка вправі її подавати; (4) апеляційна скарга підлягає розгляду в цьому суді апеляційної інстанції; (5) апеляційна скарга подана в межах строку на апеляційне оскарження, а якщо її подано з пропуском такого строку, то чи порушує особа, яка її подала питання про його поновлення.
Тобто на цій стадії суддя-доповідач має вирішити питання щодо можливості призначення до розгляду у судовому засіданні на певний день і в певний час колегією суддів апеляційної скарги, що надійшла від ОСОБА_3 , у т. ч. з`ясувати чи відсутні/наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження або повернення апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали апеляційної скарги, суддя-доповідач установив, що таку скаргу подано з дотриманням правил підсудності, на ухвалу, котра, виходячи зі змісту рішення Конституційного Суду України №4-р(II)/2020 від 17.06.2020, підлягає оскарженню в апеляційному порядку, особою, яка має на це право, але з ймовірним пропуском строку на оскарження, встановленого ст. 395 КПК.
Ураховуючи, що особа, яка звернулася з апеляційною скаргою висловила прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому вказала, що не порушила строк на апеляційне оскарження, оскільки паперову копію оскаржуваної ухвали отримано поштою лише 28.08.2023, тому вказане не перешкоджає призначенню справи до розгляду в судовому засіданні. Адже питання щодо дотримання зазначеного строку вирішуватиметься не суддею-доповідачем одноособово, а колегією суддів у судовому засіданні після надходження витребуваних матеріалів, у яких можуть міститися докази щодо дати вручення оскаржуваної ухвали.
Поруч із наведеним, ОСОБА_3 , який в апеляційній скарзі зазначив адресу свого проживання у місті Києві, заявив клопотання про проведення судового розгляду у режимі відеоконференції за його участі з іншого приміщення із використанням ВКЗ ДСАУ. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 не має можливості безпосередньо приймати участь в судовому засіданні внаслідок таких поважних причин як стан здоров`я та фактично одночасне проведення судових засідань в різних судах.
Вирішуючи зазначене клопотання, суддя-доповідач виходить із нижченаведеного.
Судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин (ст. 138 Кримінального процесуального кодексу України /далі - КПК/); 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми (ч. 1 ст. 336 КПК).
Із відповідного переліку вбачається, що введення законодавцем до кримінального процесуального закону положень п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 336 КПК, які передбачають можливість проведення судових засідань у режимі відеоконференції, було обумовлено, з одного боку, необхідністю у ситуаціях, коли участь певних осіб у судовому розгляді є обов`язковою, скоротити строки кримінального провадження (підп. 6 п. 3 пояснювальної записки до проекту КПК), а з іншого боку, потребою створити умови, які дозволяли б забезпечувати людям, незалежно від їх майнового стану, місця проживання, стану здоров`я чи перебування в умовах дії складних життєвих обставин, можливість скористатися правом на безпосередню участь у розгляді їх справи судом, установленим законом.
Отже, зазвичай необхідність проведення судового засідання у режимі відеоконференції, коли йдеться про підстави, передбачені п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 336 КПК, має бути (1) обумовлена потребою скоротити строки судового провадження у ситуації, (2) коли без участі того, хто просить про відеоконференцію, проведення судового розгляду є неможливим, так як може (а) не дозволити суду правильно встановити обставини, об`єктивне з`ясування яких за відсутності такої особи в засіданні неможливе, та/або (б) призвести до порушення права людини, гарантованого п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини /далі - ЄКПЛ/, коли розгляд справи за участі певної особи є обов`язковим.
Водночас ураховуючи, що в ч. 1 ст. 336 КПК законодавець використав слово «може», то така норма кримінального процесуального закону закріплює не обов`язок, а право суду прийняти рішення стосовно проведення судового засідання чи засідань у режимі відеоконференції.
Разом із тим, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. ч. 1, 2, 6 ст. 22 КПК).
Вищевказане у поєднанні із положеннями ч. 1 ст. 336 КПК вказує на те, що клопотання стосовно проведення судового засідання у режимі відеоконференції (1) має містити не лише наведення фактів, наявність яких обумовлює потребу в дистанційному судовому провадженні, (2) але й до нього зазвичай повинні бути долучені докази, які б підтверджували існування однієї з підстав, передбачених у ч. 1 ст. 336 КПК. Тобто сама по собі наявність клопотання сторін судового провадження про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не покладає на суд обов`язку його задоволення.
Таким чином, рішення про проведення судового засідання в режимі відеоконференції може бути прийнято виключно за умови доведеності наявності однієї із зазначених у ч. 1 ст. 336 КПК підстав.
Так, скаржник, який мешкає у місті Києві, не надав доказів, які б свідчили про його неможливість прибуття до суду для участі в судовому засіданні, а також суддя-доповідач враховує те, що участь у судовому засіданні ОСОБА_3 не є обов`язковою, через що його відсутність в судовому засіданні не може: (а) вплинути на збільшення тривалості судового провадження; (б) унеможливити встановлення обставин, які підлягають з`ясуванню; (в) призвести до порушення прав людини, гарантованих п. 1 ст. 6 ЄКПЛ.
Отже, за відсутності доказів наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 336 КПК, не встановлено достатніх підстав для здійснення судового провадження в режимі відеоконференції.
Тому, для забезпечення дотримання строків апеляційного розгляду та виконання вимог КПК потрібно витребувати з Вищого антикорупційного суду матеріали судової справи №991/6573/22, які містять оскаржувану ухвалу, та повідомити учасників судового провадження про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги. 
Керуючись ст. ст. 7, 8, 9, 110, ч. 5 ст. 115, ч. 2 ст. 369, ст. 395, ст. 396, ч. 2 ст. 401, ст. ст. 422, 424 Кримінального процесуального кодексу України, ч. 2 ст. 3, ч. 1 ст. 8, ч. ч. 1 і 2 ст. 55, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Судове засідання по розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 , поданої на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28 липня 2023 року, призначити в приміщенні Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду (м. Київ, провул. Хрестовий, 4, зал судових засідань № 3) на 07 вересня 2023 року об 11:30 год.
Витребувати з Вищого антикорупційного суду матеріали судової справи за №991/6573/23, які містять оскаржувану ухвалу, зобов`язавши їх надати не пізніше як до 12 год 00 хв 06 вересня 2023 року.
Повідомити про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги учасників судового провадження ( ОСОБА_3 , НАБУ та прокурора).
Клопотання ОСОБА_3 щодо проведення судового засідання в режимі дистанційного судового провадження залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:        	ОСОБА_2