ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/6129/22                                          Прізвище судді (суддів) першої інстанції: 
                                                                                                             Кульчицький С.О.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

27 липня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді           Костюк Л.О.;                    
суддів:                                 Кобаля М.І., Кузьмишиної О.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - Гудзя Олександра Сергійовича, Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року (розглянута у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін (у письмовому провадженні), м. Черкаси, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, Міністерства юстиції України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2022 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань (далі - відповідач 1), Міністерства юстиції України (далі - відповідач 2), в якому просить:
- визнати протиправними дії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань в частині визначення розміру виплати позивачу одноразової грошової допомоги виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2021 року;
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань та Міністерства юстиції України в частині прострочення виплати позивачу одноразової грошової допомоги за період з 28.08.2021 по 01.10.2022;
- зобов`язати Департамент з питань виконання кримінальних покарань вчинити дії щодо донарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2022 року з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Департамент з питань виконання кримінальних покарань провести нарахування та виплату позивачу інфляційних втрат та трьох відсотків річних у зв`язку з порушенням строків виплати суми грошових коштів в розмірі 681 000,00 гривень за період з 28.08.2021 по 01.10.2022;
- стягнути з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань та Міністерства юстиції України на користь позивачу моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень в рівних частинах.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що проходив службу у Державній кримінально-виконавчій службі України. На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.03.2022 у справі № 580/10313/21 позивачу була виплачена одноразова грошова допомоги в сумі 681 000,00 грн у зв`язку із встановленням йому II групи інвалідності на підставі висновку від 06.08.2021. У листі від 02.11.2022 відповідач 1 повідомив, що рішення про виплату ОГД прийнято 30.08.2022. При цьому, у висновку про призначення ОГД від 30.08.2022 зазначено, що датою набуття права на отримання грошової допомоги є 09.07.2020.
Позивач вказує, що одноразова грошова допомога виплачена йому в розмірі 681 000,00 грн, тобто 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2021. Проте, оскільки рішення про виплату прийнято у 2022 році, розмір належної йому ОГД повинен визначатися, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01.01.2022, а саме: 2 481,00 грн (розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01.01.2022) * 300 = 744 300 грн. Таким чином, недоплачена частина з урахуванням уже виплачених сум складає 63 300,00 грн (744 300,00 грн - 681 000,00 грн).
Крім того зазначає, що відповідно до пункту 3 розділу IV Порядку № 4 у разі затвердження висновку про призначення ОГД керівником органу поліції або закладу освіти, в якому проходив службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня його затвердження повинен видати наказ про виплату ОГД. Таким чином, п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження призначення та виплати ОГД в сумі 681 000,00 грн рішенням комісії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань з розгляду питань щодо призначення та виплати ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України від 12.08.2021 № 15-21 сплив 28.08.2021. З 28.08.2021 по дату фактичної виплати допомоги у повному обсязі 01.10.2022 пройшло 400 днів. Інфляційні витрати за період з 28.08.2021 по 01.10.2022 склали 177 893,53 грн. 3% річних за період прострочення з 28.08.2021 по 01.10.2022 склали 22 389,04 гри. Загальна заборгованість складає: недоплачена сума ОГД - 63 300,00 грн, інфляційне збільшення - 177 893,53 грн, 3% річних - 22 389,04 грн (всього - 263 582,57 грн).
Позивач 01.11.2022 звернувся до відповідачів із вимогою (заявою) щодо нарахування та виплати недоплаченої суми одноразової грошової допомоги, інфляційних втрат та 3% річних. Проте, вказує позивач, станом на 09.12.2022 відповідь йому не надходила. Тому вважає, що відповідачами порушено його право на отримання ОГД в повному обсязі та у встановлені строки, а відтак має право на отримання недоплаченої суми ОГД і у відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат та 3% річних (за прострочення боржником грошового зобов`язання).
Щодо стягнення моральної шкоди позивач просив врахувати, що у зв`язку з необхідністю тривалий час чекати на розгляд його документів, а потім в судах оспорювати незаконні рішення відповідачів, переживав постійні турботу і хвилювання, пов`язані з наслідками неправомірних дій відповідачів.
Вважаючи, що відповідачами порушено його право на отримання ОГД в повному обсязі, інфляційних втрат та 3% річних, просив задовольнити позовні вимоги.
Відповідач 2 подав до суду 31.01.2023 відзив на позов, в якому проти позову заперечив. Зазначив, що відповідно до пункту 1 розділу II Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД є, зокрема, у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідні до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.
З протоколу № 11-22 засідання комісії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України від 30.08.2022 вбачається, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.03.2022 Департаментом з питань виконання кримінальних покарань призначено виплатити ОГД позивачу в сумі 681 000,00 грн. У висновку від 30.08.2022 про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , на підставі пункту 4 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» останньому призначено ОГД у розмірі згідно з розрахунком 681 000,00 грн із зазначенням дати набуття права на отримання грошової допомоги - 09.07.2020. Тобто, вказує відповідач, враховуючи дату встановлення позивачу II групи інвалідності (довідка МСЕК серія 12 ААБ від 09.07.2020 № 772832), з 09.07.2020 позивач отримав право на виплату одноразової грошової допомоги.
Крім того, вказує позивач, розпорядник бюджетних коштів приймає рішення про призначення ОГД. При цьому, виплата ОГД здійснюється в порядку черговості. При цьому, законодавець не пов`язує строк прийняття рішення про призначення ОГД зі строком її виплати.
Також позивач зазначає, що між позивачем та відповідачами виникли правовідносини, пов`язані з відшкодуванням позивачу шкоди у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок виконання ним службових обов`язків. Ці відносини не є цивільно-правовими, а мають виключно публічно-правовий характер, а тому до них не можуть бути застосовані положення ЦК України щодо відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошових зобов`язань, передбаченої статтею 625 ЦК України. Тому, а ні Міністерство юстиції України, а ні Департамент з питань виконання кримінальних покарань не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання, у розумінні статті 625 ЦК України, відтак положення статті 625 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин у зазначеній справі.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань в частині визначення розміру виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2021 року.
Зобов`язано Департамент з питань виконання кримінальних покарань (код ЄДРПОУ 43501242) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату одноразову грошову допомогу, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2022 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
У решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, сторонами подано апеляційні скарги, в якій представник позивача просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити, а відповідач - рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог скасувати, ухвалити  нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 з 31.07.1998 по 01.03.2020 проходив службу у Державній кримінально-виконавчій службі України.
28.04.2019 позивач, перебуваючи на своєму робочому місці в Державній установі «Черкаська виправна колонія (№ 62)» та займаючи посаду черговий помічник начальника установи відділу нагляду і безпеки, під час добового чергування, отримав тілесні ушкодження від відбуваючих покарання осіб під час їх планової кількісної перевірки. За наслідком вказаної події проведено службове розслідування.
24.05.2019 затверджено висновок службового розслідування за фактом надзвичайної події, яка відбулась в Державній установі «Черкаська виправна колонія (№ 62)» 28.04.2019, а саме здійснення нападу на персонал установи та травмування співробітників засудженими, які відбувають покарання, під час проведення кількісної перевірки останніх на своїх спальних місцях. Пунктом 5 резолютивної частини цього висновку запропоновано: «Тілесні ушкодження, отримані під час надзвичайної події 28.04.2019 черговим помічником начальника установи відділу нагляду і безпеки підполковником внутрішньої служби ОСОБА_1 , начальником відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи підполковником внутрішньої служби ОСОБА_3, молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки старшим прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_2 , вважати отриманими під час виконання ними службових обов`язків».
Відповідно до акту № 1 від 03.06.2019 розслідування нещасного випадку, що стався 24.04.2019 о 22 год. 20 хв. під час перевірки осіб, що знаходяться під наглядом в Державній установі «Черкаська виправна колонія (№ 62)» (форма Н-5), надано наступний комісійний висновок: «Керуючись п. 2.5 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків і аварій, що сталися в органах і установах Державної кримінально-виконавчої служби України», затвердженого наказом МЮУ від 06.08.2021 року № 1166/5 - нещасний випадок визнається комісією такими, що стався при виконанні службових обов`язків потерпілим ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час перебування на робочому місці, на території органу (установи) кримінально-виконавчої служби або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) протягом робочого часу або за дорученням керівництва (посадової особи)цього (цієї) органу (установи) у неробочий час. На підставі аналізу причин та обставин нещасного випадку даний нещасний випадок вважати пов`язаним з виробництвом, береться на облік і складається акт за формою Н-1».
За результатами медичного огляду Медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області», яке оформлене свідоцтвом про хворобу від 19.02.2020 № 32, визнано, серед іншого: «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням служби в поліції» та «Травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків».
Наказом начальника Державної установи «Черкаська виправна колонія (№ 62)ід 28.02.2020 № 35/ОС-20 ОСОБА_1 звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» через хворобу.
Відповідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ № 772832, позивачу безтерміново встановлено з 09.07.2020 II (другу) групу інвалідності та вказано причину інвалідності: «Травма ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків».
05.08.2020 затверджено висновок службового розслідування за фактом установлення II групи інвалідності колишньому співробітнику Державної установи «Черкаська виправна колонія (№ 62)» ОСОБА_1 . В пункті 2 цього висновку зазначено: «Встановлення інвалідності ОСОБА_1 не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, або дисциплінарного проступку, не є наслідком учиненням його дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства. Відомості для призначення і виплати грошової допомоги подані ОСОБА_1 є правдивими». У пункті 3 резолютивної частини вказано: «Подати матеріали на розгляд комісії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань для прийняття рішення щодо виплати йому одноразової грошової допомоги».
06.08.2020 позивач подав до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань через Державну установу «Черкаська виправна колонія (№ 62)» заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності через встановлену II (другу) групу інвалідності, причиною якої стала «Травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків».
06.08.2021 начальником Департаменту з питань виконання кримінальних покарань затверджено висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в сумі 681 000,00 грн.
Протоколом комісії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань з розгляду питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України від 12.08.2021 № 15-21, затверджено призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в сумі 681 000,00 грн.
Листом Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 18.08.2021 №9/1-17257/Гр до Міністерства юстиції України направлено потребу в коштах для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в сумі 681 000,00 грн.
Міністерство юстиції України листом від 22.09.2021 № 83529/16.3.2/32-21 повернуло Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на доопрацювання документи для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. У цьому листі Міністерство юстиції України вказало, що в частині другій пункту 9 акту про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом від 03.06.2019 № 1 (Форми Н-1), який надійшов разом з матеріалами не зазначено, що ОСОБА_1 на час нещасного випадку 28.04.2019 не перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння та відсутні підтвердження цього факту.
Листом Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 28.09.2021 №9/1-19732/Нс повернуто до Державної установи «Черкаська виправна колонія (№ 62)» матеріали щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановленням медико-соціальною експертною комісією групи інвалідності і відсотка втрати працездатності на підставі листа Міністерства юстиції України від 22.09.2021 №83529/16.3.2/32-21.
Крім того, протоколом комісії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань з розгляду питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України від 23.09.2021 № 21-21 скасовано пункт протоколу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань з розгляду питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України від 12.08.2021 № 15-21 в частині призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в сумі 681 000,00 грн.
Вважаючи дії відповідачів про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомогу протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31.03.2022, що набрало законної сили 25.07.2022, у справі № 580/10313/21 позов задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо невидачі наказу про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в сумі 681000,00 грн у зв`язку із встановленням йому II групи інвалідності, у строки, визначені пунктом 3 розділу IV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за №163/28293;
- зобов`язано Департамент з питань виконання кримінальних покарань (код ЄДРПОУ 43501242) повторно розглянути заяву про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та додані до неї документи відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за №163/28293, з урахуванням висновків суду.
- визнано протиправними дії Міністерства юстиції України щодо повернення листом від 22.09.2021 № 83529/16.3.2/32-21 матеріалів про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в сумі 681000,00 грн у зв`язку із встановленням йому II групи інвалідності на підставі висновку затвердженого 06.08.2021 про призначення одноразової грошової допомоги в сумі 681000,00 грн;
- визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, що оформлене протоколом комісії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань з розгляду питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України від 23.08.2021 № 21-21 про скасування пункту 1 протоколу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань з розгляду питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України від 12.08.2021 № 15-21 в частині виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в сумі 681000,00 грн.
Відповідно до протоколу № 11-22, затвердженого головою Комісії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України 30.08.2022, на підставі зазначеного рішення суду комісія вирішила призначити та виплатити одноразову грошову допомогу колишньому співробітнику кримінально-виконавчої служби ОСОБА_1 , інваліду 2 групи, в сумі 681 000,00 гривень.
Згідно з висновком від 30.08.2022 про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , затвердженого начальником Департаменту з питань виконання кримінальних покарань 30.08.2022, позивачу на підставі пункту 4 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» призначено ОГД у розмірі згідно з розрахунком 681 000,00 грн із зазначенням дати набуття права на отримання грошової допомоги - 09 липня 2020 року.
01.10.2022 на рахунок позивача була перерахована сума в розмірі 681 000,00 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку.
01.11.2022 позивач звернувся до відповідачів із вимогою (заявою) щодо нарахування та виплати недоплаченої суми ОГД, інфляційних виплат та 3 % річних.
Вважаючи, що відповідачі протиправно не здійснили йому нарахування та виплати недоплаченої суми одноразової грошової допомоги, інфляційних втрат та 3% річних, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 5 статті 23 закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) встановлено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.
Відповідно до частини другої статті 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т.ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів) визначає Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4 (далі - Порядок № 4).
Відповідно до підпункту 2 пункту 4 розділу I Порядку № 4 випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського: під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Порядку № 4 формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у органах поліції, навчальних закладах здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) органів поліції та навчальних закладів, а також фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЛК).
Згідно п. 3 Розділу ІІІ Порядку №4 Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби). У разі коли такий орган (заклад, установу) ліквідовано, заява подається до органу (закладу, установи) за місцем зберігання особової справи.
Згідно з пунктом 1 Розділу IV Порядку № 4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).
У разі надсилання запитів до інших органів (підрозділів) поліції, підприємств, установ, організацій, заявника, строк підготовки висновку про призначення ОГД, може бути продовжено, до отримання відповідної інформації, для його належного оформлення, але не більш як на два місяці з дня відправлення запиту.
Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.
Положеннями пункту 2 Розділу IV Порядку № 4 визначено, що висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє: 1) по центральному органу управління поліції, керівникам міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, територіальних органів поліції, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій; 2) у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій. 3) у навчальних закладах - керівник відповідного органу, закладу або особа, на яку покладено виконання таких функцій.
Водночас абзацами 1 та 2 пункту 3 Розділу IV Порядку № 4 визначено, що рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.
Розрахунок потреби в коштах для виплати ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається органами поліції до фінансового підрозділу центрального органу управління поліції, навчальними закладами до фінансового підрозділу Міністерства внутрішніх справ за встановленою формою (додаток 3).
Статтею 99 Закону № 580-VIII встановлено розміри одноразової грошової допомоги, відповідно до підпункт «б» пункту 3 частини першої якої розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності II групи - 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.
Системний аналіз викладених вище правових норм свідчить про те, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання.
Разом з тим, як було зазначено вище, відповідно до підпункт «б» пункту 3 частини першої статті 99 Закону № 580-VIII розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності II групи - 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.
Як встановив суд, згідно із довідкою до акта огляду МСЕК від 09.07.2020 № 772832 позивачу встановлено безстроково ІІ групу інвалідності у зв`язку травмою, пов`язаною із виконанням службових обов`язків.
Відтак, з 09.07.2020 позивач отримав право на виплату одноразової грошової допомоги.
На виконання рішення суду від 31.03.2022 у справі № 580/10313/21 відповідно до протоколу від 30.08.2022 № 11-22, на підставі зазначеного рішення суду комісія вирішила призначити та виплатити одноразову грошову допомогу колишньому співробітнику кримінально-виконавчої служби ОСОБА_1 , інваліду 2 групи, в сумі 681 000,00 гривень.
Згідно з висновком від 30.08.2022 про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на підставі пункту 4 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» призначено ОГД у розмірі згідно з розрахунком 681 000,00 грн із зазначенням дати набуття права на отримання грошової допомоги - 09 липня 2020 року.
Відповідно до виписки з банківського рахунку позивачу 01.10.2022 була виплачена ОГД у сумі 681 000,00 грн.
Таким чином, Департамент з питань виконання кримінальних покарань здійснив позивачу виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 681 000,00 грн. При цьому, одноразова грошова допомога була виплачена позивачу в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2021 року (300 * 2 270,00 = 681 000,00 грн).
При цьому, прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на 1 січня 2022 року, в якому прийнято рішення про виплату в формі висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 від 30.08.2022, становив 2 481,00 грн.
Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач 1, призначаючи позивачу ОГД, безпідставно нарахував таку допомогу, виходячи із прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2021 року (2 270 грн), адже відповідно до підпункту «б» пункту 3 частини першої статті 99 Закону № 580-VIII розмір ОГД позивачу повинен бути визначений, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, тобто у спірному випадку на 1 січня 2022 року, позаяк рішення про таку виплату прийнято на виконання зазначеного вище судового рішення в 2022 році.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо визнання протиправними дій Департаменту з питань виконання кримінальних покарань в частині визначення розміру виплати позивачу одноразової грошової допомоги виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2021 року та зобов`язання вчинити дії щодо донарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2022 року з урахуванням раніше виплачених сум, відтак зазначені позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань та Міністерства юстиції України в частині прострочення виплати позивачу одноразової грошової допомоги за період з 28.08.2021 по 01.10.2022, колегія суддів зазначає наступне.
За правилами пункту 1 розділу IV Порядку № 4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу ІІІ, бухгалтерські служби готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).
Висновок про призначення ОГД складається працівником бухгалтерської служби і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, закладу освіти, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.
У разі затвердження висновку про призначення ОГД керівником органу поліції або закладу освіти, в якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня його затвердження видається наказ про виплату ОГД.
Розрахунок потреби в коштах для виплати ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського за формою, яку наведено в додатку 3 до цього Порядку, подається органами поліції до бухгалтерської служби центрального органу управління поліції, а щодо поліцейських, які займають посаду або на день звільнення з органів поліції займали посаду в органах державної влади, - до органів державної влади, до яких вони були відряджені (п. 3 розділу IV Порядку № 4).
Виділення коштів органам поліції для виплати ОГД здійснюється бухгалтерською службою центрального органу управління поліції шляхом розподілу асигнувань в межах коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України на зазначені цілі. Виплата ОГД закладами освіти здійснюється в межах бюджетних асигнувань, затверджених у кошторисах на зазначені цілі. Виплата ОГД поліцейським, які на день їх звільнення з органів поліції займали посади в органах державної влади, здійснюється за рахунок бюджетних коштів тих органів державної влади, до яких вони були відряджені. Виділення коштів закладам освіти для виплати ОГД здійснюється бухгалтерською службою Міністерства внутрішніх справ відповідно до законодавства (п. 5 Пункт 5 розділу IV Порядку № 4).
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення одноразової грошової допомоги. При цьому, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється в порядку черговості.
Таким чином, законодавець не пов`язує строк прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги зі строком її виплати.
З урахуванням того, що у справі, яка розглядається, відповідачі виконали перед позивачем покладену на них державою функцію щодо його соціального захисту шляхом виплати йому гарантованої законодавством одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, то суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності щодо прострочення виплати ОГД за період з 28.08.2021 по 01.10.2022.
Що стосується вимоги позивача про зобов`язання Департаменту з питань виконання кримінальних покарань провести нарахування та виплату позивачу інфляційних втрат та трьох відсотків річних у зв`язку з порушенням строків виплати суми грошових коштів в розмірі 681 000,00 гривень за період з 28.08.2021 по 01.10.2022, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У частині другій статті 625 ЦК України зазначено, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
За змістом статей 524, 533 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав, зокрема, з факту виплати одноразової грошової допомоги.
У справі, яка розглядається, суд не встановив факту прострочення виплати одноразової грошової допомоги. Відтак, відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача боргу, в тому числі: інфляційних втрат та трьох процентів річних.
Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 27.12.2022 у справі № 640/14757/21, яку в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд враховує під час вирішення наведеного спору.
Що стосується відшкодування позивачеві моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частин 1-2 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно зі статтею 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
За приписами пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Разом з тим, позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди.
Завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.
Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Тобто, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, з яких вбачається, що позивач звертався за допомогою, у зв`язку з душевними стражданнями, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.
Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 50 000, 00 грн.
Решта тверджень та посилань сторін суд не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або не підтвердженість матеріалами справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позов необхідно задовольнити частково.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень   та   у спосіб, що визначені   Конституцією   та   законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод   та   інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.                    
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - Гудзя Олександра Сергійовича, Департаменту з питань виконання кримінальних покарань - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року - без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.  

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк          

Судді:                                                                                          М.І. Кобаль          

                                                                                                    О.М. Кузьмишина