ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року 
м. Київ

справа № 580/3222/22
адміністративне провадження № К/990/10332/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шарапи В. М.,
суддів: Кравчука В. М.,  Чиркіна С. М., 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2023 (у складі колегії суддів: Губської Л. В. (суддя-доповідач), Епель О. В., Карпушової О. В.) у справі №580/3222/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,  
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Черкаській області), у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Черкаській області в частині відмови нарахувати та виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи, у відповідності до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551 -XII (далі - Закон України             № 3551-XII) у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Черкаській області, нарахувати та виплатити позивачу недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи, у відповідності до статті 13 Закону України № 3551 -XII у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги;
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 позов задоволено. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни визначений постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 № 540 (далі - Постанова № 540) «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України № 3551-XII та «Про жертви нацистських переслідувань» не відповідає розміру, установленого статтею 13 Закону України                        № 3551-XII, а відтак, з посиланням на частину 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства (далі -КАС України), дійшов висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин норм Закону № 3551-XII, який має вищу юридичну силу, ніж положення Постанова № 540.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2023 скасовано вказане рішення та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог. 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, враховуючи положення статті 64 Конституції України, частини  2 статті 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2018 № 389-VІІІ (далі - Закон України № 389-VІІІ), частини 7 статті 20 та абзацу третього підпункту 2 пункту 22 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, а також введення в Україні воєнного стану та застосовуючи висновки Верховного Суду у справі № 580/2869/22 до правовідносин цієї справи, дійшов висновку, що у 2022 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня має здійснюватися у розмірах, визначених в додатку до Порядку, затвердженого Постановою № 540.
Не погодившись з таким рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2023 та залишити в силі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28.09.2022.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до допущення судом апеляційної інстанції порушень норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права. Зокрема, скаржник зазначає, що до спірних правовідносин у справі, що розглядається, застосуванню підлягають норми Закону України № 3551-XII у редакції Закону України №367-ХІV, який має вищу юридичну силу, а не Постанова № 540, яка суперечить Конституції України та спеціальному законодавству.
Відповідачем поданий відзив на касаційну скаргу, у якому просить у задоволенні вимог касаційної скарги відмовити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.
Судами попередніх інстанцій встановлені такі обставини, що мають значення для вирішення справи:
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 11.08.2014.
За наслідками звернення позивача щодо виплати у 2022 році разової грошової допомоги до 5 травня, листом від 14.07.2022 відповідач повідомив позивача, що виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до статті 13 Закону України №3551 передбачено у розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. У 2022 році виплата зазначеної допомоги здійснювалась згідно із Постановою №540, згідно якої щорічну разову допомогу особам з інвалідністю 2 групи внаслідок війни встановлено в розмірі 3 906,00 грн, які в червні 2022 року виплачено позивачу, відповідно до норм чинного законодавства.
Не погодившись з нарахуванням та виплатою щорічної разової грошової допомоги у меншому розмірі, ніж передбачено Законом №3551-XII, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ключовим питанням у цій справі є визначення розміру виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році особі з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи, в умовах воєнного стану.
Подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді.
Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.06.2023 у справі № 560/8064/22 відступив від висновку щодо застосування положень статті 13 Закону № 3551-XII, частини другої статті 20 Закону № 389-VІІІ, частини сьомої статті 20 та абзацу третього підпункту 2 пункту 22 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та Порядку № 540 у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 01.12.2022 у справі №580/2869/22, відповідно до якого правомірним є нарахування та виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі, визначеному Порядком № 540, та сформулював наступний висновок:
" 1) держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності без запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність (ветеранів війни, учасників бойових дій, осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни), та членів їхніх сімей;
(2) Бюджетним кодексом України не можна доручати Кабінету Міністрів України встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом регулювання спеціального Закону № 3551-ХІІ;
(3) тимчасове обмеження окремих соціальних пільг особам, які захищають або захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей, у разі запровадження режиму воєнного стану, за умови додержання вимог пункту 5 частини першої статті 6 Закону                     № 389-VIII, може відбуватись за умови внесення змін до спеціального Закону № 3551-ХІІ, який регулює відносини забезпечення соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць, а не шляхом внесення змін до бюджетного законодавства з подальшим ухваленням Кабінетом Міністрів України рішення щодо визначення розмірів соціальних гарантій;
(4) Уряд в додатку до Порядку № 540 установив, що у 2022 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом № 3551-XII, зокрема, інвалідам війни здійснюється у розмірах: I групи - 4421 гривня, II групи -3906 гривень, III групи - 3391 гривня, тобто визначив інші, ніж у вказаному Законі, розміри щорічної допомоги до 5 травня, що свідчить про невідповідність такого нормативного акта Кабінету Міністрів України положенням Закону № 3551-XII, який має вищу юридичну силу, а відтак положення цього Порядку щодо визначення розмірів такої щорічної разової грошової допомоги не можуть бути застосовані у відносинах її виплати у 2022 році;
(5) виплата інвалідам війни щорічної разового грошової допомоги до 5 травня у 2022 році має здійснюватися відповідно до статті 13 Закону № 3551-ХІІ у редакції Закону № 367-ХІV, у таких розмірах:
I групи - десять мінімальних пенсій за віком;
II групи - вісім мінімальних пенсій за віком;
III групи - сім мінімальних пенсій за віком.
Застосовуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду до спірних відносин, які виникли у справі, яка переглядається, Судова палата виходить із того, що оскільки на час виплати позивачу у 2022 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли положення статті 13 Закону № 3551-XII і Порядку № 540, які по-різному визначають розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, з огляду на положення частини третьої статті 7 КАС України, якою визначаються загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2022 році слід застосовувати не Порядок № 540, а Закон №3551-XII, який має вищу юридичну силу та є спеціальним законом у цій сфері відносин."
Застосовуючи ці висновки до обставин справи, яка розглядається, колегія суддів виходить з того, що на час виплати позивачу у 2022 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли положення статті 13 Закону № 3551-XII та Порядку № 540, які по-різному визначають розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, тому для визначення розміру разової грошової допомоги особі з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи у 2022 році слід застосовувати не Порядок № 540, а Закон №3551-XII, який має вищу юридичну силу та є спеціальним законом у цій сфері відносин.
Водночас, як встановлено судами попередніх інстанцій виплату, належної позивачу у 2022 році щорічної разової грошової допомоги, здійснено відповідачем в розмірах менших ніж передбачено статтею 13 Закону України № 3551-XII " у редакції Закону № 367-ХІV.
За таких обставин, враховуючи висновки Верховного Суду у справі № 560/8064/22, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо протиправності дій відповідача по виплаті належної позивачу у 2022 році щорічної разової грошової допомоги та прийняв рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішенням суду апеляційної інстанції скасоване рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, тому постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2023 необхідно скасувати, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 - залишити в силі.
З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 356, 359 КАС України, Верховний Суд -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2023 у справі № 580/3222/22 скасувати.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 у справі № 580/3222/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.
Судді                                                                                           В. М. Шарапа
                                                                                          В. М. Кравчук
                                                                                          С. М. Чиркін