УХВАЛА

29 вересня 2023 року 
м. Київ
справа №380/11536/22
адміністративне провадження №К/990/32390/23
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2023 у справі №380/11536/22 за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації, за участі Львівської обласної прокуратури та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації, Міністерства культури та інформаційної політики України, про визнання протиправними дій,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської обласної державної адміністрації, за участі Львівської обласної прокуратури та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації, Міністерства культури та інформаційної політики України, в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження представника Президента України №374 від 15.04.1994 "Про взяття під охорону держави споруд Львівської області, що мають визначну наукову, історичну, художню і містобудівельну цінність" в частині затвердження пункту 24 Додатку до цього розпорядження, яким включено до переліку пам`яток архітектури місцевого значення "віллу" за адресою: м. Львів, вул. Бортнянського, 55 
Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження.
Львівський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 06.04.2023 у задоволенні позову відмовив. 
Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 08.08.2023 (повний текст якої складено 21.08.2023) скасував вказане рішення та ухвалив нове, яким позовні вимоги задовольнив.
На адресу Верховного Суду 26.09.2023 надійшла касаційна скарга заступника керівника Львівської обласної прокуратури, в якій скаржник просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2023 та залишити без змін рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.04.2023.
Верховний Суд своєю ухвалою від 28.09.2023 відкрив касаційне провадження у цій справі. 
Досліджуючи оскаржуване судове рішення та матеріали касаційної скарги, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 340 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.
Згідно з частинами 1,2 статті 375 КАС України, суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. 
Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала (частина 2 статті 375 КАС України).
Верховний Суд зауважує, що розгляд питання про зупинення дії оскаржуваних судових рішень має на меті не допустити порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, як особи, що подала касаційну скаргу, так і інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з ухваленням оскаржуваних судових рішень.
В свою чергу, для зупинення дії оскаржуваних судових рішень необхідна наявність поважних причин, які б давали підстави для ухвалення зазначеного процесуального рішення. Таке зупинення не повинно порушувати балансу інтересів сторін, а також не порушувати прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Слід зауважити, що спори, які виникають у сфері охорони культурної спадщини, стосуються захисту суспільного (публічного) інтересу, який протиставляється приватному праву, гарантованому статтею 42 Конституції України, на здійснення підприємницької діяльності, незабороненої законом, та виражається у збереженні та охоронні історико-культурної спадщини світового, загальнонаціонального або місцевого значення.
Згідно з приписами правових норм національного законодавства і положень актів міжнародного права, ратифікованих Україною, культурна спадщина перебуває під охороною закону, а держава забезпечує збереження об`єктів, що становлять культурну цінність, до яких Закон України «Про охорону культурної спадщини» відносить й території, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність, зокрема, історичні ареали населених місць.
Водночас Україною взято міжнародне зобов`язання визнавати громадський інтерес до культурної спадщини відповідно до її значення для суспільства, сприяти захистові культурної спадщини як важливого фактору для спільних цілей сталого розвитку, культурного різноманіття й сучасної творчості, визнавати цінність культурної спадщини, яка знаходиться на її території як в цілому, так і у певних населених пунктах - історичних населених містах України.
Так, згідно із статтею 4 Конвенції про охорону Всесвітньої культурної та природної спадщини (до якої Україна приєдналась у жовтні 1988 року у відповідності до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 04.10.1988 № 6673-ХІ «Про ратифікацію Конвенції про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини»), кожна держава-сторона цієї Конвенції визнає, що зобов`язання забезпечувати виявлення, охорону, збереження, популяризацію й передачу майбутнім поколінням культурної і природної спадщини, що зазначена у статтях 1 і 2, яка перебуває на її території, покладається насамперед на неї.
Статтею 5 Конвенції про охорону Всесвітньої культурної та природної спадщини передбачено, що Держави-сторони цієї Конвенції, для того, щоб забезпечити якомога ефективнішу охорону і збереження та якомога активнішу популяризацію культурної і природної спадщини, розміщеної на її території, прагнуть в умовах, властивих кожній країні, зокрема, вживати відповідні правові, адміністративні і фінансові заходи щодо виявлення, охорони, збереження, популяризації й відновлення цієї спадщини.
Крім того варто наголосити на тому, що на 22-й конференції Комітету Світової спадщини ЮНЕСКО, що відбувався у Кіото (Японія) з 30.11.1998 по 05.12.1998, місто Львів було прийнято до Світової спадщини.
Також, з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць України та на виконання статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини», Кабінет Міністрів України своєю постановою від 26.07.2001 № 878 затвердив Список історичних населених міст України (міста і селища міського типу), до якого, в тому числі, внесено місто Львів.
Як вказано вище, у цій справі Восьмий апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 08.08.2023 скасував розпорядження представника Президента України №374 від 15.04.1994 "Про взяття під охорону держави споруд Львівської області, що мають визначну наукову, історичну, художню і містобудівельну цінність" в частині затвердження пункту 24 Додатку до цього розпорядження, яким включено до переліку пам`яток архітектури місцевого значення "віллу" за адресою: м. Львів, вул. Бортнянського, 55.
При цьому, судами попередніх інстанцій встановлено, що в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 23.04.2021 зареєстровано кримінальне провадження 42021142080000008 за частиною 2 статті 298 Кримінального кодексу України, з огляду на те, що встановлено факт проведення на пам`ятці архітектури (будинок за адресою: м.Львів, вул.Бортнянського, 55) самовільних робіт по надбудові, що проводяться без дозволу органу охорони культурної спадщини та фактично призводять до знищення пам`ятки архітектури.
Зокрема, внаслідок проведеної реконструкції будинку №55 новим власником/власниками було добудовано третій та мансардний поверхи.
Відтак, оцінюючи оскаржувану постанову, предмет спору та обставини справи, Верховний Суд зазначає про наявність у цій справі підстав, що можуть призвести до допущення порушень прав, свобод та законних інтересів учасників справи та третіх осіб в разі нездійснення судом такого процесуального заходу як зупинення дії оскаржуваної постанови. 
Зважаючи на викладене вище, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність зупинити дію постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2023 у справі №380/11536/22 до закінчення її перегляду у касаційному порядку. 
Керуючись статтями 340, 375 КАС України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Зупинити дію постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2023 у справі №380/11536/22 до закінчення її перегляду у касаційному порядку.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	В.М. Шарапа