ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/2681/18  Номер провадження 22-ц/814/1679/23	Головуючий у 1-й інстанції Попова  В. О.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Триголов В.М., Чумак О.В.
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
на додаткове рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29 вересня 2021 року, постановлене суддею Поповою В.О.,
по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, 

в с т а н о в и в:
       25.04.2018 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 85 260,71 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 30.08.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н, за яким останній отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ним Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
       ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надає.
       У зв`язку із зазначеними порушеннями позичальник станом на 03.04.2018 має заборгованість у розмірі 85 260,71 грн., яка складається із: 46 464,51 грн. - тіло кредиту; 8 679,87 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 25 580,11 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4 036,22 грн. - штраф (процентна складова).
       Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача указану суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 30.08.2011 року, а також судові витрати.
       Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 14.02.2020 позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту) б/н від 30.08.2011 у розмірі 46 464,51 грн. та судові витрати у розмірі 960,29 грн. 
       21.02.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про стягнення з позивача на йоо користь витрат на правову допомогу у розмірі 21 500,00 грн.
       Додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29.09.2021 заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу - задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.
В решті вимог заяви відмовлено. 
       При постановленні додаткового рішення суд першої інстанції керувався положеннями ст.270 ЦПК України, визнавши постановлену до стягнення суму правничих витрат у розмірі 6 000,00 грн. такою, що відповідає пропорції до задоволених вимог позову, характеру виконаної адвокатом роботи, принципам співмірності та розумності.
       АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило додаткове рішення в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить додаткове рішення районного суду скасувати й ухвалити нове, яким відмовити відповідачу у стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 
       Посилаючись на положення ст.137 ЦПК України вважає, що відповідачем не доведено справедливість та повноту витрат, які фактично понесені ним на правову допомогу. 
       Указує на відсутність у справі розрахунку витрат часу, витраченого адвокатом на ведення справи в суді, на участь у судовому розгляді та на вивчення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, що ставить під сумнів розмір витрат, заявлених до стягнення.
       Ухвалою Харківського апеляційного суду від 05.11.2021 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на додаткове рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29.09.2021; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 18.11.2021.
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.
       Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19.05.2023 указану справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Із матеріалів справи убачається, що представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 в суді першої інстанції забезпечувалося адвокатом Юрченко В.В. згідно ордеру серія ХВ №000032./а.с.50 т.1/
Додатковою угодою №1 до Договору про надання правової допомоги б/н від 06.06.2018 зафіксовано згоду про визначення розміру адвокатського гонорару, сплачує клієнт за надані послуги та порядок розрахунків, наступним чином:
-        підготовку (складання відзиву) на позовну заяву від ПАТ КБ «ПриватБанк» - строки з 06.06.2018 по 07.06.2018, вартістю послуг 2 500,00 грн.;
-        підготовка (складання) відповіді на відзив, заперечення на відповідь,відповідь на пояснення, у випадку необхідності підготовки такого заперечення – вартість послуг 1 500,00 грн.;
-        участь у судовому засіданні, незалежно від стадії судового процесу (підготовче провадження, розгляд по суті) – вартість послуг 1 000,00 грн./а.с.137 т.3/
       20.12.2019 між адвокатом Юрченко В.В. та клієнтом ОСОБА_1 складено Акт надання послуг та проведення розрахунків за договором про надання правової допомоги б/н від 06.06.2018, яким зафіксовано, що клієнт прийняв, а адвокат надав та прийняв оплату в розмірі 21 500,00 грн. за надання послуг за Договором про надання правової допомоги б/н від 06.06.2018:
-        підготовка (складання) відзиву на позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» - послуга надана 07.06.2018, вартістю 2 000,00 грн., час проведення 5 год.;
-        підготовка (складання) заперечення на відповідь на відзив – послуга надана 14.08.2018, вартістю 1 500,00 грн., час проведення 3 год.;
-        підготовка (складання) відповіді на відзив – послуга надана 20.07.2018, вартістю 1 500,00 грн., час проведення 3 год.; 
-        підготовка (складання) відзиву на пояснення від 01.03.2019 – послуга надана 17.09.2019, вартістю 1 500,00 грн., час проведення 3 год.;
-        участь у судових засіданнях – послуги надані 11.01.2019, 01.02.2019, 04.03.2019, 23.03.2019,07.05.2019, 15.05.2019, 14.06.2019, 14.08.2019, 23.08.2019, 17.09.2019, 07.10.2019, 04.12.2019, 20.12.2019, вартістю 1 000,00 грн. кожне./а.с.135-136 т.3/
На підтвердження сплати розміру правничих витрат додано квитанцію до прибуткового касового ордера №17 від 20.12.2019 на суму 21 500,00 грн., засвідчену печаткою адвоката Юрченка В.М./а.с.134 т.3/
Частково задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції керувався положеннями ст.270 ЦПК України та виходив із того, що правничі витрати підтверджені належними доказами, а тому підлягають компенсації відповідачу за рахунок позивача, з урахуванням часткового задоволення вимог позову, виходячи із принципів співмірності та розумності. 
       Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують та зводяться до переоцінки доказів. 
Так, за нормами п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно частин 1 та 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.2,3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг за виконання робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява №19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначаючи розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, суд першої інстанції наведені норми права правильно застосував та дійшов обґрунтованого висновку щодо підставності стягнення правничих витрат та їх розміру, який є спів мірним зі складністю справи, часом та обсягом виконаних робіт. 
Так, матеріалами справи підтверджено фактичне надання представником відповідача – адвокатом Юрченко В.В. таких послуг: складено заяву про розгляд справи в порядку загального позовного провадження/а.с.47-49 т.1/; забезпечено участь у судових засіданнях 11.06.2018, 14.08.2018, 04.10.2018, 12.10.2018, 20.11.2018, 18.12.2018, 01.02.2019, 06.02.2020 /а.с.205-206 т.1, а.с.73-75, 129-130, 136, 156-158, 163-164, 169-171 т.2, а.с.115-117 т.3/; ознайомлювався із матеріалами справи 31.07.2018/а.с.60 т.2/; складено заперечення на відповідь на відзив/а.с.70-72 т.2, 71-74 т.3/
Позиція відповідача, чиї інтереси в суді представляв адвокат Юрченко В.В., врахована судом першої інстанції при постановленні рішення по суті спору, а при визначенні розміру стягнення правничих витрат, районний суд правильно врахував часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк», застосувавши критерії розумності та пропорційності.
Доводи апеляційної скарги позивача, що відповідачем не доведено справедливість та повноту правничих витрат зводяться до загального цитування норм ЦПК України, тоді як у справі наявні достатні докази, не спростовні позивачем, на підтвердження фактичного надання правничої допомоги, у тому числі розрахунку витрат часу, витраченого адвокатом на ведення справи в суді та на вивчення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням.
При цьому колегія суддів враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану у справі №904/4507/18 від 12.05.2020, за змістом якої учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та є його довільним тлумаченням на власну користь. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.133, 137,141,270, 381-384, 389-391ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29 вересня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 14.09.2023.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 В.М. Триголов

                                                                               О.В. Чумак