Номер провадження: 22-ц/813/5432/23 
Справа № 504/1013/23
Головуючий у першій інстанції Вінська Н.В.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання — Мокана В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тищенко Станіслав Юрійович 
на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 березня 2023 року 
за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заявлених вимог

Представник ОСОБА_2 – адвокат Афанасьєв Сергій Олександрович подав до Комінтернівського районного суду Одеської області заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов, який буде подано до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя та усунення перешкод у користуванні житловим будинком.
Зазначив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 тривалий час (з 1990 по 2021 рік) перебували у зареєстрованому шлюбі.
07.09.2021 року шлюб між ними було розірвано Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис № 39 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .
В період перебування у шлюбі сторонами було придбано нерухоме майно, а саме:
- житловий будинок, загальною площею 119,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1697003951227);
- житловий будинок, загальною площею 54,77 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6565512);
- земельна ділянка, площею 0,081 га, кадастровий номер: 5122786400:02:001:1909, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 915638051227);
- земельна ділянка, площею 0,00468 га, кадастровий номер: 5122755900:02:007:0240, розташована за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 230436051227).
Власником зазначених об`єктів згідно з інформаційною довідкою з ДРПП вказаний ОСОБА_1 , однак зазначені об`єкти нерухомого майна були придбані у шлюбі, а отже є спільною сумісною власністю подружжя.
Наразі між сторонами наявний спір стосовного того, що відповідач зазначені об`єкти не вважає спільною сумісною власністю подружжя. 
У позивача є підстави вважати, що спірні об`єкти нерухомості можуть бути відчужені відповідачем без її згоди на користь третіх осіб, що у свою чергу у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про поділ майна.
05 березня 2023 відповідач за допомогою повідомлення у месенджері “VIBER" повідомив ОСОБА_2 про те, що він змінив усі замки в домі та планує продавати будинок. А також про намір продати будинок на переконання позивача свідчить, те що 13.03.2023 року ОСОБА_1 здійснив зняття ОСОБА_2 із реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 .
Посилаючись на зазначене, просила заяву задовольнити шляхом накладення арешту: на житловий будинок, загальною площею 119,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; на житловий будинок, загальною площею 54,77 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; на земельну ділянку, площею 0,081 га, кадастровий номер: 5122786400:02:001:1909, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; на земельну ділянку, площею 0,00468 га, кадастровий номер 5122755900:02 007.0240, розташовану за адресою. АДРЕСА_3 лінія, земельна ділянка 166. 

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 березня 2023 року вирішено заяву ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви - задовольнити.
Накласти арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме на:
- житловий будинок, загальною площею 119,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1697003951227);
- житловий будинок, загальною площею 54,77 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6565512);
- земельна ділянка, площею 0,081 га, кадастровий номер: 5122786400:02:001:1909, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 915638051227);
- земельна ділянка, площею 0,00468 га, кадастровий номер: 5122755900:02:007:0240, розташована за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 230436051227).
Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Ухвалу до негайного виконання направити до Доброславського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (67500, Одеська область, Одеський район, смт. Доброслав, вул. Київська, 86) та сторонам по справі.
Роз`яснити заявнику обов`язок подати позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_2 , щодо накладення арешту, оскільки, є всі підстави вважати, що спірне нерухоме майно може бути відчужене ОСОБА_1 на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених прав заявника.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції,  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тищенко С.Ю.подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати ухвалу Комінтернівський районний суд Одеської області по справі № 504/1013/23 від 15.03.2023 року про забезпечення позову до подання позовної заяви, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви - повністю.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу 

Скарга мотивована тим, що звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову заявниця не навела обставин необхідності вжиття заходів забезпечення позову, не надала на їх підтвердження доказів, що свідчить про необґрунтованість вказаної заяви.
Крім того, житловий будинок, загальною площею 54,77 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:6565512), був відчужений у 2016 році іншим власникам під час шлюбу, про що міститься нагадування в договорі купівлі - продажу від 27.04.2016 року у п. 3.2 Договору.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи 

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

У квітні 2023 року представник заявниці адвокат Афанасьєв С.О. надіслав відзив на апеляційну скаргу у якому просить скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Пояснення учасників справи

ОСОБА_1 та його представник адвокат Тищенко С.Ю. у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Представник заявниці адвокат Афанасьєв С.О., у судовому засіданні надав пояснення, в яких зазначив, що суд першої інстанції правомірно вирішив цей спір, правильно застосувавши норми матеріального й процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені апеляційним судом

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.08.1990 року по 07.09.2021 року.

Під час шлюбу сторонами було придбано нерухоме майно:
- житловий будинок, загальною площею 119,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1697003951227);
- житловий будинок, загальною площею 54,77 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6565512);
- земельна ділянка, площею 0,081 га, кадастровий номер: 5122786400:02:001:1909, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 915638051227);
- земельна ділянка, площею 0,00468 га, кадастровий номер: 5122755900:02:007:0240, розташована за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 230436051227).

Із відомостей Державного реєстру речових прав, дата формування 19.06.2023 року, вбачається, що власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 , дата реєстрації — 27.04.2016 року на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер: 1081, виданого 27.04.2016 року приватним нотаріусом Заботкіною Т.Ю.

Згідно п. 3.2. Договору купівлі-продажу від 27.04.2016 року, ОСОБА_2 надала 27.04.2016 року за реєстровим № 1077, згоду на продаж вказаного в договорі житлового будинку.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відповідно до частини 1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.
Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірними з заявленими позовними вимогами.

Відповідно до пункту 4,2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.
Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18, від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18, провадження № 61-5051св19, від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20.

Судом правильно встановлено, що предметом позову, який буде подано до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя та усунення перешкод у користуванні житловим будинком є нерухоме майно придбане сторонами в період шлюбу.

Таким чином, між сторонами дійсно існує спір з приводу здійснення права власності, користування та розпорядження зазначеним майном.

Заявницею надано докази, щодо відсутності у неї доступу до приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, вжиті судом заходи забезпечення позову є співмірними із позовними вимогами та не обмежують відповідача у можливості користуватися спірним майном.

Проте, при задоволенні заяви  ОСОБА_2 про накладення арешту на існуюче майно, суд першої інстанції не звернув уваги, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві.

Тому є помилковим накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем у справі, а саме, в частині накладення арешту на житловий будинок, загальною площею 54,77 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6565512), вказаний будинок зареєстрований за  ОСОБА_4 .

У зв`язку з наведеним, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалу суду першої інстанції в частині накладення арешту на житловий будинок, загальною площею 54,77 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6565512) необхідно скасувати та ухвалити по справі в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволені заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на вказаний житловий будинок.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тищенко Станіслав Юрійович,задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 березня 2023 року в частині накладення арешту на житловий будинок, загальною площею 54,77 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6565512) скасувати та ухвалити по справі в цій частині нове судове рішення.

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову в частині накладення арешту на житловий будинок, загальною площею 54,77 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6565512).

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді                                                                                            В.А. Коновалова

В.В. Кострицький