КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
       
унікальний номер справи № 761/21143/22
апеляційне провадження № 33/824/1447/2023                 
    
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                                 У К Р А Ї Н И
 
15 червня 2023 року Київський апеляційний суд в складі судді Білич І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Бондарчука Валентина Володимировича, в якій міститься клопотання про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2023 року, про притягнення 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
 
в с т а н о в и в :
 
            Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.
            Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536,80 грн.
            
            Не погоджуючись з постановою суду, 21 лютого 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бондарчук В.В. подав апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, просив постанову суду скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Також, скаржником порушено питання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду посилаючись на дату ознайомлення з її повним текстом - 21 лютого 2023 року.
 
Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
            Враховуючи зазначені в скарзі обставини щодо пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, а також керуючись принципом доступу до правосуддя, строк підлягає поновленню з підстав поважності причин його пропуску.
 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП, проведено розгляд справи за відсутності скаржника, яким подано заяву про відкладення розгляду справи. Вказує, що з матеріалів справи не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупиняти. Протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутності свідків та у ньому не зазначено дії водія щодо ухилення від проходження огляду. Крім того, як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу. Поліцейським порушено вимоги КУпАП та положень Інструкції, щодо підстав для направлення ОСОБА_1 для проведення медичного огляду. Із наявних у матеріалах справи доказів не вбачається, що поліцейським було доведено до скаржника зміст направлення на огляд. 
 
            У судовому засіданні представник скаржника - адвокат Бондарчук В.В. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
 
            Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
            Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху (ПДР України) та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
 Пунктом 2.9. а) ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 Розділ І Інструкції).
 
Згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно п. 9 Розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
 
Відповідно до ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, відеозаписі  з нагрудної камери працівника поліції, направлення на огляд водія.
 
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 149267, ОСОБА_1 , 20 вересня 2022 року о 18 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Юрія Ільєнко,48 керував транспортним засобом Mercedes-Benz  С 380 НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло; виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога водій відмовився, чим порушив вимоги 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначений протокол складений відповідно до Інструкції, містить всю необхідну інформацію, визначену законодавством, щодо обставин правопорушення по суті правопорушення.
 
Із наявного в матеріалах відеозапису вбачається, що в ході спілкування з ОСОБА_1 , поліцейським було виявлено у нього ознаки наркотичного сп`яніння у зв`язку з чим, запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога, від якого ОСОБА_1 відмовився. При цьому, ОСОБА_1 було роз`яснено, що відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є порушенням п. 2.5 ПДР та тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також, скаржнику на ознайомлення було надано протокол про адміністративне правопорушення, у якому міститься повна інформація щодо суті правопорушення, та з яким скаржник ознайомився, що підтверджується його підписами наявними у протоколі та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. У графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» жодних заперечень щодо складеного відносно нього протоколу, скаржник не зазначив. Лише зазначено про те, що пояснення будуть надані в суді, авто залишено на місці зупинки.
 
Із наявного в матеріалах справи відеозапису не вбачається, що скаржник заперечував факт керування ним транспортним засобом Mercedes-Benzю. Крім того, зазначений транспортний засіб мав включені габарити та був припаркований біля тротуару. При цьому, біля вказаного автомобіля, крім скаржника, інших осіб, які б могли буди його водієм, не було.
Факт керування скаржником транспортним засобом, підтверджується й постановою серії ЕАР № 5917626 від 20 вересня 2022 року про накладення адміністративного стягнення  за ч. 1 ст.126 КУпАП  відносно ОСОБА_1 ( 20 вересня 2022 року   о 18 год.50 хв. в м. Києві по вул. Юрія Ільєнко, 48 водій керував транспортним засобом, не маючи при собі документів на право керування ним, а саме тимчасовий дозвіл ПК 337900 від 08 серпня 2022 року). При цьому, доказів на підтвердження того, що вказана постанова була оскаржена скаржником у судовому порядку, зокрема, з підстави, що він не був водієм транспортного засобу, матеріали справи не містять.
Також, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що у апеляційній скарзі самим  скаржником зазначено, що: «Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупиняти…».
За вищенаведених обставин, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про те, що він не був водієм транспортного засобу.
 
Посилання скаржника на те, що з матеріалів справи не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупиняти, не свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Доводи апеляційної скарги в частині того, що протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутності свідків та у ньому не зазначено дії водія щодо ухилення від проходження огляду, є безпідставним, оскільки обставини складання щодо проведення огляду скаржника на стан сп`яніння фіксувалися поліцейським із застосуванням технічного запису (нагрудної відеокамери №474021), а відтак, присутність двох свідків, виходячи з приписів ст. 266 КУпАП, не було обов`язковим.
 
Посилання скаржника на те, що із наявних у матеріалах справи доказів не вбачається, що поліцейським було доведено до скаржника зміст направлення на огляд, спростовується його підписом проставленим на вказаному направленні. 
Посилання скаржника на те, що поліцейським порушено вимоги КУпАП та положень Інструкції, щодо підстав направлення ОСОБА_1 для проведення медичного огляду, не ґрунтується на матеріалах справи.
 
Слід зазначити, що за положеннями ст.130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан  сп`яніння. Отже, відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Таким чином, винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі доказів, судом не встановлено.
 
За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, які б могли служити достатніми підставами для її скасування та закриття провадження у справі. 
 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Клопотання представника  ОСОБА_1 - адвоката Бондарчука Валентина Володимировича задовольнити та поновити скаржникові строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2023 року.
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Бондарчука Валентина Володимировича залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова набирає чинності з моменту прийняття, оскарженню не підлягає.
 
Суддя: