ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 червня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 340/4915/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження  в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1   на  ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 8 лютого 2023 року в адміністративній справі № 340/4915/22 (суддя Дегтярьова С.В.) за позовом ОСОБА_1   до   Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення матеріальної шкоди,-

                                                                  ВСТАНОВИВ:

Позивач у жовтні 2022 року звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:
- визнати протиправними та неконституційними дії відповідача, які полягають у невиплаті пенсії військового пенсіонера з 24 листопада 2005 року - часу призначення пенсії по 04.11.2022 року за страховий стаж 25 років 50% і за кожний повний рік стажу понад 25 років  1% відповідних сум грошового забезпечення: з 24 листопада 2005 року 54% належної пенсії за трудовий та страховий стаж 29 років; з 2006 року за трудовий та страховий стаж 30 років 55% пенсії; з 2007 року за трудовий та страховий стаж 31 рік 56% пенсії; з 2008 року за страховий та трудовий стаж 32 роки 57% пенсії; з 2009 року за страховий та трудовий стаж 33 роки 58% пенсії; з 2010 року за страховий та трудовий стаж 34 роки 59% пенсії; з 2010 року по 18.06.2020 року за трудовий та страховий стаж 34 роки 59% пенсії; з 18.06.2020  по 31.08.2021  за 35 років трудового та страхового стажу 60% пенсії; з 31.08.2021 року по 04 листопада 2022 року за 35 років трудового та страхового стажу 60% пенсії йому, військовому пенсіонеру з 24 листопада 2005 року;
- стягнути з  відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 279 641 грн. 23 коп. з 24 листопада 2005 року - часу призначення пенсії по 04.11.2022 року - 60 % пенсії за трудовий та страховий стаж більш ніж 35 повних календарних років, у відповідності до ст. 22 ЦК України, нанесену йому як особі, яка понесла збитки в результаті порушення прав неправомірними діями Головного управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області, що полягли у не нарахуванні та не сплаті йому починаючи з 24 листопада 2005 року - часу призначення пенсії по 04.11.2022 року 1% відповідних сум грошового забезпечення відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ, пенсії за вислугу років, як особі офіцерського складу, яка має право на пенсію за цим Законом маючи страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50% і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1% відповідних сум грошового забезпечення за відпрацьований трудовий та страховий стаж понад 35 календарних років у розмірі 60% з відшкодуванням, як потерпілому збитків у повному обсязі всієї вартості усіх видів збитків передбачених законом.

Ухвалою Кіровоградського  окружного адміністративного суду від 8 лютого 2023  року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фронду України в Кіровоградській області  в частині  позовних вимог про визнання протиправними дій, які полягають у невиплаті пенсії з 24.11.2005 року по 31.03.2019 року та про стягнення з Головного управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області на його користь матеріальної шкоди в сумі 122919,72 грн.  за період з 24.11.2005 року по 31.03.2019 року  залишено без розгляду. (а.с. 137-138)
Не погодившись з ухвалою позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив  цю ухвалу скасувати  і ухвалити нове рішення або змінити судове рішення, задовольнивши  позов в частині вимог про визнання протиправними дій, які полягають у не виплаті пенсії з 24.11.2005 по 31.03.2019 та про стягнення з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 122919,72 грн за період з 24.11.2005 по 31.03.2019.   
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що в п. 2 ст. 46 Закону України № 1058 зазначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Строки, визначені Законом і передбачені у самому Законі не можуть встановлюватися або змінюватися на розсуд суду. Строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, у зв`язку з  не проведенням перерахунку пенсії з вини відповідача немає (Постанова ВСУ від 19.03.2019 у справі № 806/1952/18). Вказана позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 240/5401/18 від 16.10.2019.
Вказує, що неправомірними діями відповідача йому нанесена матеріальна шкода, права на отримання пенсії порушені. 
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому  останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку дослідженим судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до   ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. 
Суд зауважує, що підставою для поновлення строку можуть бути лише  поважні причини, тобто такі, що є об`єктивно непереборними, тобто, такі, що не залежали від волі позивача, настали за умов, які поза сумнівом не могли бути усунуті або недопущені особисто позивачем.
Відповідно до ч.  2  ст. 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Особи, що звертаються до суду повинні діяти в якнайбільш послідовніший спосіб при реалізації своїх прав на звернення до суду, уникати створення для себе обставин, що унеможливлюють таке звернення.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України.
Відповідно до ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Згідно  з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач вже звертався до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області у справі № 340/5635/21,   якому він просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, які полягають у невиплаті пенсії військового пенсіонера з 2005 року по теперішній час за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення - 60% пенсії та у не виконанні вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» ОСОБА_1 , військовому пенсіонеру з 2005 року.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перерахувати та виплачувати йому - пенсію з 2005 року за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення - 60% пенсії та доплачувати щомісячно до моєї пенсії недонараховану частину пенсії у розмірі що не досягає 2000 грн. - 96 грн.60 коп. у відповідності до Постанови КМУ від 14.07.2021  № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою без урахування постанови КМУ № 649 від 22.08.2018 року і зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області нарахувати та виплатити компенсацією за несвоєчасну виплату пенсії з 2005 року по 2022 рік згідно з Постановою КМУ № 159 від 21.02.2001 року без урахування Постанови КМУ № 649 від 22.08.2018 року.
Під час розгляду вказаної справи ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.03.2022 року дано оцінку позовним вимогам про визнання протиправними дій щодо невиплати пенсії та зобов`язання здійснити таку виплату за період з 2005 року та залишено без розгляду дані позовні вимоги в частині - за період з 2005 року до 31 березня 2019 року. 
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року  апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а ухвала суду від 24.03.2022 залишена без змін, тобто набрала законної сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Суд ухвалою про залишення позову ОСОБА_1 у даному провадженні без руху звертав увагу на необхідність наведення причин та підстав пропуску строку звернення до суду та необхідність викладення позовних вимог чітко у відповідності до КАС України та неодноразово продовжував строки для виконання такого обов`язку (а.с. 41-42, 57-58, 69-70).
Позивач інших обставин пропуску строку звернення до суду, які досліджував суд в провадженні справи № 340/5635/21, не навів та відповідних доказів не надав.
За унормуванням ч. 1  ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України  суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною другою вказаної статті визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
За приписами  статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV  суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.
Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини у справах  Стаббігс на інші проти Великобританії,  Девеер проти Бельгії).
Отже, законодавцем встановленими строками обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах.  Після завершення зазначених строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
На підставі викладеного, з огляду на пропуск строків звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправними дій, які полягають у невиплаті пенсії з 24.11.2005 року по 31.03.2019 року, суд  першої інстанції  дійшов правильного висновку, що таку позовну вимогу належить  залишити без розгляду.
Крім цього, за унормуванням ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
До матеріалів справи позивач надав розрахунок сум, які він просить стягнути з відповідача. Так, останній просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за період з 25.11.2005 року по 31.03.2019 року 122919,72 грн. Дану суму позивач склав з наступних складових - упущена вигода, інфляційні збитки та  3% річних, про що вказав у розрахунку (а.с. 79-81).
Отже, оскільки позивач пропустив строк звернення до суду з вимогами про визнання протиправними дій, які полягають у невиплаті пенсії з 24.11.2005 по 31.03.2019, суд апеляційної інстанції погоджується  з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про стягнення з Головного управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області на його користь матеріальної шкоди за період з 24.11.2005 року по 31.03.2019 року в сумі 122919,72 грн.  підлягає залишенню без розгляду.  
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів, приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни або скасування ухвали в межах доводів скарги  відсутні.
Керуючись ст. ст.  243,  308,  311,  316,  321,  325 КАС України, суд, -

                                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1     залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 8 лютого 2023 року в адміністративній справі № 340/4915/22 залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова