ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року 
м. Київ

cправа №  910/6968/16 (910/14406/20) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О.В. - головуючого, Жукова С.В., Погребняка В.Я.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Північного апеляційного господарського суду (головуючий - О.М.  Остапенко, судді: Л.Л. Гарник, В.О.  Пантелієнко) від 06.12.2022 
та ухвалу Господарського суду міста Києва (суддя - Яковенко А.В.) від 18.07.2022 
за позовом           ОСОБА_1 
до                    Державного підприємства "Укрветсанзавод"
про                    стягнення надбавки до посадового окладу за інтенсивність праці, особливий характер роботи за січень 2017 року, середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку на загальну суму 162 066 грн 58 коп.
в межах справи №  910/6968/16
за заявою          Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин"
до                    Державного підприємства "Укрветсанзавод"
про                     визнання банкрутом.

1.          Короткий зміст вимог
1.1.          15.06.2016 Господарський суд міста Києва ухвалив: порушити, за заявою Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин", ухвала від 16.04.2018), провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод" (далі - Боржник), за правилами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ввести процедуру розпорядження майном та призначити розпорядника майна Боржника тощо. 
16.04.2018 Господарський суд міста Києва ухвалив ввести щодо Боржника процедуру санації, призначити керуючим санацією Боржника його керівника - Заглоцького С.П., а розпорядником майна - арбітражного керуючого Усачова  О.М.
1.2.          19.09.2020 ОСОБА_2 (далі - Позивач) подав позов про стягнення з Боржника (Відповідач) надбавки до посадового окладу за інтенсивність праці, особливий характер роботи за січень 2017 року, середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку на загальну суму 162 066 грн 58 коп.
1.3.          Позов обґрунтований незабезпеченням керівником Відповідача своєчасного нарахування та виплати Позивачу як головному бухгалтеру підприємства Відповідача надбавки до посадового окладу за інтенсивність праці, особливий характер роботи за січень 2017 року, а відповідно і обов`язком Відповідача виплатити Позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку  на спірну суму.
.
2.          Короткий зміст рішень судів першої і апеляційної інстанцій
2.1.          18.07.2022 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу (залишену без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2022) про відмову Позивачу у задоволенні позову.
2.2.          Судові рішення мотивовані тим, що заявлені до стягнення Позивачем суми надбавки/доплати (що не є гарантованою виплатою, має індивідуальний характер, право на нарахування якої є виключним правом підприємства, в діяльність якого ніхто не може втручатись, а тому ця доплата/надбавка виплачується не всім працівникам), на підприємстві Відповідача не були передбачені тимчасовим штатним розписом Боржника для нарахування та виплати головному бухгалтеру, яким в той час був Позивач. При цьому суди врахували підвищення Позивачу зарплати з 01.01.2017 згідно з вказаним тимчасовим штатним розписом Боржника, що був затверджений керівником Боржника.

3.          Встановлені судами обставини
3.1.          Наказом №АУП213-К/16-0000000944 від 12.10.2016 Позивача прийнято на роботу на посаду головного бухгалтера Хмельницької філії ДП "Укрветсанзавод" та встановлена щомісячна надбавка за інтенсивність праці у розмірі 50% до посадового окладу.
3.2.          Штатним розписом Хмельницької філії ДП "Укрветсанзавод", затвердженого В.о. генерального директора від 04.04.2016, передбачена надбавка за інтенсивність праці, особливий характер роботи головному бухгалтеру у розмірі 50%, аналогічна надбавка передбачена і штатному розписі, який вводився в дію з 01.12.2016.
3.3.          В матеріалах справи наявний тимчасовий штатний розпис Хмельницької філії ДП "Укрветсанзавод", який затверджений В.о. генерального директора ДП "Укрвестанзавод" Підгорним В.М., та вводився в дію з 01.01.2017, відповідно до якого надбавка за інтенсивність праці, особливий характер роботи головному бухгалтеру не передбачена. 
Тимчасовим штатним розписом Хмельницької філії ДП "Укрвестанзавод", який затверджений В.о. генерального директора ДП "Укрвестанзавод" Підгорним  В.М., та вводився в дію з 01.01.2017, підвищено заробітну плату Позивачу з 4 500 грн 00 коп. до 5 200 грн 00 коп.
3.4.          Згідно з листом Управління держпраці у Хмельницькій області № 4119 від 06.06.2019 за січень місяць 2017 року Позивачу нараховувалася заробітна плата згідно з тимчасовим штатним розписом Хмельницької філії ДП "Укрвестанзавод", який введений в дію з 01.01.2017 року, затвердженим В.о. генерального директора ДП "Укрвестанзавод" Підгорним В.М. та встановлено, що посадовий оклад на посаді головного бухгалтера становить 5 200 грн 00  коп., надбавка за інтенсивність праці, особливий характер роботи становила 0 грн 00 коп. 
Будь-яких порушень щодо неправомірного не нарахування надбавки за інтенсивність праці, особливий характер роботи у січні 2017 року Управлінням держпраці у Хмельницькій області згідно з листом № 4119 від 06.06.2019 не виявлено.

4.          Короткий зміст вимог касаційної скарги
4.1.          07.04.2023 Позивач подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2022 і прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги Позивача у повному обсязі.

5.          Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
5.1.          Згідно з аргументами Позивача в касаційній скарзі підставою для касаційного оскарження судових рішень у цій справі є положення пунктів 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки суди порушили та неправильно застосували норми матеріального і процесуального права, а саме:
- статті 32 Кодексу законів про працю України (КЗпП) - щодо повідомлення працівника за 2 місяці про зміну істотних умов праці (позбавлення надбавки за інтенсивність, яка складає третину місячного заробітку);
- статті 2 цього Кодексу - щодо мобінгу (цькування) Позивача, а саме створення керівництвом Боржника умов, які заважали Позивачу нормально працювати, позбавлення надбавки, що призвело до зриву своєчасного складання річного балансу підприємства Позивача;
- статті 38 КЗпП - щодо порушення на 2 тижні розрахунку з Позивачем при розірванні трудового договору за його ініціативою; 
- статті 49 цього Кодексу - щодо відмови Боржника видати довідку про роботу та заробітну плату;
- статті 47 КЗпП - щодо невнесення запису про звільнення в трудову книжку в день звільнення, неповернення трудової книжки і непроведення розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 цього Кодексу.
Скаржник також вказав на процесуальні порушення з боку Боржника, який, не зважаючи на вимогу та попередження суду першої інстанції, жодного разу не надав відзив у справі, що призвело до порушення у справі принципу змагальності. Скаржник вказав і на численні порушення при затвердженні тимчасового штатного розпису Хмельницької філії ДП "Укрвестанзавод", який затверджений В.о. генерального директора ДП "Укрвестанзавод" Підгорним  В.М., та вводився в дію з 01.01.2017, а також при прийнятті/звільненні працівників Боржника тощо.
6.          Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
6.1.          Відповідач у відзиві на касаційну скаргу загалом погоджується з мотивами в оскаржуваних судових рішеннях з підстав, викладених в цих рішеннях, додаючи, що зміни щодо нарахування надбавки за особливий характер роботи, інтенсивність праці не належать до істотних умов праці, а тому не передбачено повідомлення працівника за 2 місяці про відповідні зміни - отже статтю 32 КЗпП не порушено.

7.          Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права
Щодо надбавок та доплат у трудових правовідносинах
7.1.          Спір виник щодо нарахування та виплати Позивачу як головному бухгалтеру Відповідача до моменту його звільнення спірної суми надбавки до посадового окладу за інтенсивність праці, особливий характер роботи за січень 2017 року, а також щодо похідної вимоги до Відповідача виплатити Позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 07.02.2017 до 29.07.2019 на спірну суму.
У зв`язку з цим Суд звертається до нормативного регулювання підстав, умов та правил нарахування та виплати у трудових правовідносинах надбавок та доплат, що визначені, зокрема положеннями КЗпП та Закону України "Про оплату праці".
7.2.          Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП, приписи якої кореспондуються із положеннями частини першої статті 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
При цьому статтею 2 Закону України "Про оплату праці" (що визначає структуру заробітної плати) передбачено основну заробітну плату, якою є винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки); вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Також передбачено додаткову заробітну плату, якою є винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці; вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
7.3.          Отже, заробітна плата включає як постійні складові, так і додаткові, які не є гарантованими та мають індивідуальний характер (премії, окремі надбавки).
Зазначене підтверджує, що заробітна плата працівників не має максимально визначеного розміру і може змінюватися в залежності від конкретних обставин, які обумовлюють складові в оплаті їх праці.
7.4.          Статтею 97 КзпП передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.
Конкретні розміри тарифних ставок (окладів), відрядних розцінок, посадових окладів працівникам, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються роботодавцем з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.
Роботодавець (роботодавець - фізична особа) не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.
Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються роботодавцем після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
7.5.          Водночас Суд звертає увагу, що згідно з частиною третьою статті 64 КЗпП підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.
Частиною другою статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.
Отже втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 28.03.2019 у справі № 755/3495/16-ц (провадження № 61-1350св17).
7.6.          Враховуючи викладене та встановлені судами обставини щодо затвердження тимчасового штатного розпису підприємства Відповідача, що вводився в дію з 01.01.2017, яким головному бухгалтеру підприємства Відповідача не була передбачена надбавка за інтенсивність праці, особливий характер роботи, але встановлено підвищення йому заробітної плати з 4 500 грн 00 коп. до 5  200 грн 00 коп., невиявлення Управлінням держпраці у Хмельницькій області будь-яких порушень щодо неправомірного не нарахування головному бухгалтеру Відповідача надбавки за інтенсивність праці, особливий характер роботи у січні 2017 року (пункти 3.3, 3.4), Суд погоджується із висновками судів про відсутність підстав для задоволення вимог Позивача та стягнення з Відповідача спірних сум надбавки до посадового окладу за інтенсивність праці, особливий характер праці за січень 2017 року, а відповідно і для задоволення похідної вимоги щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.
7.7.          Суд відхиляє аргументи скаржника (пункт 5.1) про неповідомлення його про внесення змін до штатного розпису підприємства Боржника щодо скасування головному бухгалтеру, яким у відповідний період працював Позивач, надбавки за інтенсивність праці, особливий характер праці  з огляду на таке.
7.8.          Відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.
7.9.          Таким чином, до зміни істотних умов праці відноситься: зміна систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інше.
Проведення власником заходів щодо зміни організації виробництва і праці - це виключне повноваження власника.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 761/8658/16-ц (провадження № 61-34286св18) та п від 22.04.2019 у справі №176/3792/14-ц (провадження № 61-24426св18).
7.10.          У зв`язку із викладеним Суд погоджується із висновками апеляційного суду в оскаржуваній постанові, що нарахування надбавки за інтенсивність праці, особливий характер праці, яка відповідно до статті 2 Закону України "Про оплату праці" не є гарантованою та має індивідуальний характер, це виключне право підприємства і ніхто не може втручатися в його діяльність, а тому у Відповідача не виник обов`язок попереджувати Позивача про відповідні зміни за правилами статті 32 КЗпП, що спростовує протилежні аргументи скаржника (пункт 5.1).
7.11.          Суд також відхиляє аргументи скаржника в тій частині, в якій він стверджує про порушення у справі принципу змагальності через ненадання Відповідачем в суді першої інстанції відзиву на позовну заяву (пункт 5.1), оскільки наслідком ненадання відзиву у справі є розгляд судом справи за наявними матеріалами справи, що не є порушенням принципу змагальності (статті 13 ГПК України), так як ненадання відповідачем відзиву, не зважаючи на відповідну вимогу суду в ухвалі суду, є розпорядженням цим учасником своїми процесуальними правами на власний розсуд, що покладає саме на цього учасника, а не на інших, ризики настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчинення ним відповідних процесуальних дій, і не перешкоджає суду здійснювати судочинство у справі. 
7.12.          Крім викладеного, Суд не бере до уваги інші аргументи скаржника (пункт 5.1), оскільки відповідні аргументи не були заявлені скаржником в суді першої інстанції саме щодо предмету спору у цій справі (пункт 1.3), що виключає їх розгляд та оцінку касаційним судом (частина третя статті 300 ГПК України). Суд також враховує, що окремі аргументи Позивача (пункт 5.1) вже були предметом розгляду та оцінки у цій справі в іншому судовому провадженні за вимогами Позивача, про що Верховний Суд ухвалив, зокрема, постанову від 27.11.2019.
7.13.          Отже відсутні підстави для скасування оскаржуваних ухвали та постанови, висновки в яких зроблені відповідно до норм законодавства, а також відповідно до встановлених на підставі доказів у справі обставин справи, тоді як скаржник не довів порушення цими судами норм матеріального і процесуального права та не спростував відповідних висновків.
7.14.          У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 308 та статті 309 ГПК України, оскільки заявлені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 287 ГПК  України, не знайшли свого підтвердження, касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.          Постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2022 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 у справі  910/6968/16  (910/14406/20) залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      О.В. Васьковський
Судді                                                                                          C.В. Жуков                                                                                                                         В.Я. Погребняк