УХВАЛА
25 липня 2023 року
м. Київ
справа № 740/627/20
провадження № 51-4447ск23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2022 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 28 квітня 2023 року, 
встановив:
До Верховного Суду надійшла указана вище касаційна скарга, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання вимог цієї статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Частиною 1 ст. 438 КПК, визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить із фактичних обставин, установлених місцевим та апеляційним судами.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги захисника зводяться до його незгоди з наданою судами оцінкою доказам та оспорювання встановлених за результатами судового розгляду фактів, які стосуються, по суті, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Водночас, захисник у своїй касаційній скарзі, обмежившись загальними фразами, не конкретизував, у чому саме полягали порушення допущені судами першої і апеляційної інстанцій, в контексті положень з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на приписи статей 370, 404, 412-413, 419 цього Кодексу, як ці порушення вплинули на законність й обґрунтованість постановлених цими судами судових рішень, і чому їх необхідно відносити до підстав для скасування касаційним судом як вироку місцевого суду так і ухвали апеляційного суду. 
Також необхідно зауважити, що, посилаючись у касаційній скарзі на правові позиції або практику Верховного Суду, скаржник має навести обґрунтування щодо релевантності такого посилання до обставин справи, про перегляд якої порушується питання. 
ОСОБА_5 , заперечуючи обґрунтованість покладення судами на підтвердження висновків про доведеність винуватості засудженого протоколу слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_6 , посилається, зокрема на постанову Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 761/2021/16-к, однак не обґрунтовує, в чому саме подібність порушених питань в указаній справі, яка стосувалась порушень при пред`явленні особи для впізнання до вказаного ним питання щодо слідчого експерименту. 
Також касаційна скарга захисника не містить конкретних доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги засудженого, доводи якої є фактично аналогічними доводам касаційної скарги захисника.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга захисника не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подала касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                    ОСОБА_3