Справа № 466/3816/22                                Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б. 
Провадження № 22-ц/811/2774/22                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
секретаря: Салати Я.І.
з участю представника Львівського комунального підприємства «Рясне-402» - Галаня В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Рясне-402» про зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2022 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до Львівського комунального підприємства «Рясне-402»про зобов`язання до вчинення дій
В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що ЛКП «Рясне-402» 19 квітня 2022 року незаконно демонтувало сходи та сходову площадку/балкон до її приміщення, що знаходиться у АДРЕСА_1 . 
Стверджувала, що внаслідок такого незаконного демонтажу пошкоджено її майно, а внаслідок демонтажу сходів вона позбавлена можливості користуватися цим приміщенням, використовувати його у своїй підприємницькій діяльності, єдиний вхід до її приміщення незаконно демонтовано. Крім того, 20 квітня 2022 року близько 16 год., ЛКП «Рясне-402» було викрадено демонтовані сходи та сходову площадку/балкон до її приміщення. 
Вказувала, що її вимога відновити доступ до її приміщення шляхом встановлення сходів та сходової площадки/балкону на попереднє місце від 21 квітня 2022 року, яка адресована відповідачу, станом на день подання позову не виконана. 
Зазначала, що нею було здійснення перенесення дверного прорізу в межах процедури перепланування. На місці віконного отвору, нею встановлено двері. Стіна під вікном є самонесучою, оскільки не несе навантаження від перекриття та верхніх поверхів.
Покликалась на те, що відповідач посилався щодо законності дій по демонтажу та викраденню її майна рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2021 року по справі №463/8370/21, яке не набрало законної сили на дату такого незаконного демонтажу і у зв`язку із вищенаведеним змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
Просила суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача відновити доступ до її приміщення, що знаходиться по АДРЕСА_1 , шляхом встановлення демонтованих та викрадених сходів/сходової площадки та балкону на попереднє місце, туди, звідки це майно було незаконно демонтовано, а також судові витрати покласти на відповідача.
Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 до Львівського комунального підприємства «Рясне-402», ЄДРПОУ: 20826593, місцезнаходження: м. Львів, вул. Шевченка, 350а про зобов`язання до вчинення дій - відмовлено.
Рішення суду оскаржила  ОСОБА_1 .
Зазначає, що ЛКП «Рясне-402» 19 квітня 2022 незаконно демонтувало сходи та сходову площадку/балкон до її приміщення, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Внаслідок такого незаконного демонтажу пошкоджено її майно, а внаслідок демонтажу сходів вона позбавлена можливості користуватися цим приміщенням, використовувати його у своїй підприємницькій діяльності, єдиний вхід до її приміщення незаконно демонтовано. 
Вважає, що демонтаж можна було здійснити лише на підставі рішення суду та державною виконавчою службою, а не ЛКП «Рясне-402».
Крім того, на думку скаржниці, 20 квітня 2022 близько 16 год., ЛКП «Рясне-402» було викрадено демонтовані сходи та сходову площадку/балкон до її приміщення. Її вимога відновити доступ до її приміщення шляхом встановлення сходів та сходової площадки/балкону на попереднє місце від 21 квітня 2022 року, яка адресована відповідачу, станом на день подання позову не виконана. Зазначає, що нею було здійснення перенесення дверного прорізу в межах процедури перепланування. На місці віконного отвору, нею встановлено двері. 
Стверджує, що стіна під вікном є самонесучою, оскільки не несе навантаження від перекриття та верхніх поверхів. Зазначає, що відповідач посилався щодо законності дій по демонтажу та викраденню її майна рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2021 року по справі №463/8370/21, яке не набрало законної сили на дату такого незаконного демонтажу. У зв`язку із вищенаведеним змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
Також зазначає, що рішення органів місцевого самоврядування про знесення самовільно збудованих об`єктів не є обов`язковими до виконання.
Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2022 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та зобов`язати ЛКП «Рясне-402» відновити доступ до його приміщення, що знаходиться по АДРЕСА_1 , шляхом встановлення демонтованих та викрадених сходів/сходової площадки та балкону на попереднє місце – туди, звідки це майно було незаконно демонтовано. Судові витрати просить стягнути з відповідача.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Львівського комунального підприємства «Рясне-402» - Галаня В.М. на заперечнння апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом та матеріалами справи встановлено, що Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом, просила суд зобов`язати відповідача відновити доступ до її приміщення, що знаходиться по АДРЕСА_1 , шляхом встановлення демонтованих та викрадених сходів/сходової площадки та балкону на попереднє місце, туди, звідки це майно було незаконно демонтовано.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2021, справа №463/8370/21 позовні вимоги Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Львівське комунальне підприємство «Рясне 402» про демонтаж самочинно встановленої площадки задоволено повністю та зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати самочинно встановлену площадку на металевих стовпцях, змонтовану з металевими сходами та закласти дверний проріз в капітальній стіні нежитлового приміщення №2 в будинку АДРЕСА_3 .
Зокрема, вказаним рішенням встановлено, що позивачем проведено перепланування не в середині квартири АДРЕСА_4 , а шляхом втручання у зовнішню стіну дев`ятиповерхового будинку, яка без сумніву приймає на себе навантаження від перекриттів і даху будинку і передає її фундаменту, тобто є несучою, а тому влаштування у такій на місці віконного отвору - дверного потребувало отримання відповідного дозволу.
З долучених до письмових пояснень третьої особи ЛКП "Рясне-402", а саме: копії постанови № 55 у справі про адміністративне правопорушення від 14 травня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 притягувалася до адміністративної відповідальності у виді штрафу за те, що 26 березня 2020 року за адресою: АДРЕСА_3 здійснила перепланування нежитлового приміщення із влаштуванням на місці віконного отвору дверного , що є порушенням ст. 150 КУпАП.
Зазначену постанову ОСОБА_1 оскаржувала до суду, однак рішенням від вересня 2020 року Личаківського районного суд м. Львова у задоволенні позовних вимог відмовлено та постановою від 03 листопада 2020 року Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення суду від 24 вересня 2020 року - без змін.
Постановою Львівського апеляційного суд від 21 липня 2022 рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2021 залишено без змін
Постановою Верховного Суду від 16 вересня 2022 рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2021 та постанову Львівського апеляційного суду від 21 липня 2022 залишено без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Судом встановлено, що ЛКП «Рясне-402» на виконання розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №256 від 19 травня 2021 року «Про демонтаж самочинно встановленої площадки на металевих стовпцях, змонтованої з металевими сходами та закладення дверного прорізу в капітальні стіни нежитлового приміщення №2 в будинку АДРЕСА_3 » було здійснено демонтаж самочинно встановленої площадки на металевих стовпцях змонтованої з металевими сходами та закладення дверного прорізу в капітальні стіни нежитлового приміщення АДРЕСА_4 , що стверджується актом від 19 квітня 2022 року.
За наведених обставин, з врахуванням рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2021, яким зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати самочинно встановлену площадку на металевих стовпцях, змонтовану з металевими сходами та закласти дверний проріз в капітальній стіні нежитлового приміщення №2 в будинку АДРЕСА_3 , яку встановлено без відповідного дозволу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про зобов`язання відповідача відновити доступ до її приміщення, що знаходиться по АДРЕСА_1 , шляхом встановлення демонтованих та викрадених сходів/сходової площадки та балкону на попереднє місце, туди, звідки це майно було незаконно демонтовано .
Доводи апеляційної скарги, які стосуються скасування розпоряджень районних адміністрації про демонтаж встановлених об`єктів не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 не оскаржувала в судовому порядку розпорядження Шевченківської районної адміністрації № 189 від 01 квітня 2020 року та № 256 від 19 травня 2021 року про демонтаж самочинно встановлених нею металевих сходів та закладення отвору у зовнішній стіні будинку. За вказаних обставин, покликання в апеляційній скарзі на судову практику у справах про скасування розпоряджень районних адміністрацій не заслуговують на увагу.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2022 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 10 липня 2023 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.