ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/782/21  Номер провадження 22-ц/814/2314/23	Головуючий у 1-й інстанції Кравець С. В.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Одринської Т.В.,
суддів Абрамова П.С. Пікуля В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Полтава цивільнусправу за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про збільшення розміру аліментів 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2  -  ОСОБА_3 на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2021 року,
       В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2021 року позивач звернулася до суду першої інстанції із зазначеним позовом, посилаючись на те, що за рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 22.12.2017 р. з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08.09.2017 року і до досягнення повноліття дітьми. Позивачка вказує, що є особою з інвалідністю третьої групи (загальне захворювання). 
Зазначала, що розмір аліментів становить менше 50 % прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, а отримувана сума аліментів на двох дітей у 2021 році становить від 1197,50 грн до 1209,51 грн щомісячно. 
Крім того, зазначала, що її діти в силу свого віку потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері, а з відвідуванням навчального закладу ці витрати збільшилися (одяг, школа, гуртки, участь у різноманітних заходах). Окрім цього, вона змушена також сплачувати інші обов`язкові платежі, такі як оплата комунальних послуг, послуг зв`язку, транспортні витрати та інші.
У зв`язку з наведеним прохала змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на підставі судового рішення з 1/4 частки та 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), а раніше виданий виконавчий лист відкликати.
Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено частково.
Змінено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 22.12.2017р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Відкликано раніше виданий виконавчий лист Машівського районного суду Полтавської області від 27.12.2017 року по справі №540/746/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, без подальшого виконання.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід проводити з дати набрання рішенням суду законної сили, а не з дати подання відповідного позову до суду, як це зазначено позивачем, оскільки з цього приводу вже є судове рішення, яке втратить свою силу, лише після набрання даним рішення законної сили.
Не погодившись із вказаним рішення, його в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення у справі, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також на те, що рішення ухвалено з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач не довела обставини, передбачені статтею 192 СК України, зокрема зміни майнового стану її та відповідача після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів.
При цьому, в суді першої інстанції не заявлялося клопотання про витребування даних з Державної фіскальної служби України для перевірки розміру доходів відповідача.
Вказувала, що будь-якого доказу на підтвердження наявності обставин для збільшення розміру аліментів, що стягуються, позивачем не надано у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову та збільшення розміру аліментів.
Встановлення III групи інвалідності ОСОБА_1 не дає в розумінні ст. 192 СК України підстав стверджувати, що її матеріальне становище погіршилось, оскільки позивач продовжує працювати, веде домашнє господарство, є депутатом Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.
Щодо заборгованості зі сплати аліментів, зазначала, що виконавчий лист на виконання рішення Машівського районного суду Полтавської області від 22.12.2017 р. перебував на виконанні за місцем роботи відповідача. Відповідачем на користь позивача систематично сплачуються аліменти, зокрема, кожний місяць із заробітної плати підприємством за місцем його роботи ОСОБА_2 проводяться відрахування з метою виконання рішення суду щодо стягнення аліментів.
Разом з тим, з орендної плати за земельну ділянку ОСОБА_2 були утримані та перераховані ОСОБА_7 аліменти.
Крім того, посилалась на те, що ОСОБА_2 був позбавлений права на подачу відзиву на позов та надання доказів щодо обставин справи, оскільки згідно повідомлень про вручення поштового відправлення, що містяться в матеріалах справи поштову кореспонденцію за адресою АДРЕСА_1 отримувала ОСОБА_1 для себе і для відповідача ОСОБА_2 .
Ураховуючи викладене, прохала скасувати рішення Машівського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2021 року і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі за недоведеністю.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлені строки не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуальногоправа є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що поштову кореспонденцію, яку було надіслано за його адресою реєстрації він не отримував, оскільки не проживає за вказаною адресою з 2017 року, він не був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.
Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.
Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи,у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно ж ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є:день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до матеріалів справи - довідки Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 21 жовтня 2021 року №02-33-3/48 гр. ОСОБА_2 згідно запису господарської книги №1, номера по господарського обліку 01-0055-1 зареєстрований в АДРЕСА_1 але на даний час (час розгляду справи) на території цієї сільської ради не проживає.
Проте суд, першої інстанції на вказане не звернув уваги та направляв кореспонденцію за місцем реєстрації відповідача.
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради від 18 жовтня 2022 року №02-44-3/158, яка додана до апеляційної скарги, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але фактично не проживає з 2017 року.
Крім того до апеляційної скарги додано копію заяви листоноші ОСОБА_10 , яка зазначила, що рекомендований лист з повідомленням №3940000598007, який надійшов на ім`я ОСОБА_2 вона віддала ОСОБА_1 , яка пообіцяла цей лист передати одержувачу.
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що матеріали справи не містять належних доказів отримання ОСОБА_2 поштової кореспонденції, направленої йому судом першої інстанції, оскільки відповідно до довідок Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради, останній на проживає за вказаною адресою з 2017 року.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі по суті позовних вимог.
Щодо доводів апеляційної скарги по суті вирішення спору, слід зазначити наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 07.09.2017 року шлюб, зареєстрований 12.11.2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 розірвано (а.с.7).
Позивач та відповідач є батьками: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26.09.2006 р., а також ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 21.03.2008 р. (а. с. 9-10).
Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 22.12.2017 р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуті аліменти на утримання дочок: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08.09.2017 року і до досягнення повноліття дітьми (а.с.8).
З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 07.07.2018 року вбачається, що з 07.07.2018р. позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12 та змінила прізвище на ОСОБА_12 (а.с.11).
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №7501 від 29.07.2021, виданого Машівським відділом ДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) вбачається, що у 2021 році розмір аліментів, сплачений боржником, становить від 1197,50 грн до 1209,51 грн щомісячно, заборгованість станом на 01.07.2021р. становить 8817, 40 грн (а.с.12).
Відповідно до довідки МСЕК серії АВ №0069310 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.08.2019 року є особою з інвалідністю третьої групи до 01.09.2022 року (а.с.13).
Звертаючись до суду з цим позовом та обґрунтовуючи свої вимоги стосовно збільшення розміру аліментів позивач посилається на погіршення стану свого здоров`я, а також на те, що розмір отримуваних аліментів становить менше 50 % прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, а вказана сума аліментів на двох дітей у 2021 році становить від 1197,50 грн до 1209,51 грн щомісячно.
В свою чергу, представник відповідача у апеляційній скарзі посилалась на недоведеність позивачем зміни її майнового стану та відповідача.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу (далі СК) України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.
Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Отже на сьогодні, мінімальний розмір аліментів, які повинен платити позивач на кожну дитину за рішенням суду становить 1309 грн, в той час коли вищевказаним розрахунком заборгованості підтверджується сплата відповідачем суми аліментів у 2021 році в розмірі від 1197,50 грн до 1209,51 щомісячно на двох дітей.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Так судом встановлено, що позивачем надано докази погіршення стану її здоров`я, що має місце з 01.08.2019 року, коли ОСОБА_1 стала особою з інвалідністю третьої групи. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з думкою місцевого суду, що наявна сума заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.07.2021 року, що становить 8 817,40 грн лягає на неї додатковим тягарем по утриманню спільних дітей.
У свою чергу відповідачем не надано доказів погашення вищевказаної заборгованості зі сплати аліментів, як і не надано інших доказів належного виконання своїх зобов`язань, спрямованих на покращення матеріального становища дітей, а також доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення стану свого здоров`я, що впливає на своєчасне та належне виконання ним своїх зобов`язань по сплаті аліментів на утримання дітей.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Отже, даючи оцінку доказам у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зміна мінімального розміру аліментів на дітей та зміна стану здоров`я позивача, є підставою для збільшення розміру аліментів стягнутих за рішенням суду у визначеному позивачкою розмірі.
Доводи апеляційної скарги не спростують висновків суду першої інстанції. 
Відповідач не довів належними і допустимими доказами, що у нього погіршився матеріальний стан або виникнуть інші обставини, що унеможливлять належне виконання ним зобов`язань по сплаті аліментів на утримання дітей.
Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.
Визначений судом розмір аліментів на утримання двох дітей, а саме: 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини певного віку, на думку суду, не можна вважати завищеним, оскільки враховуючи вік та потреби дітей, є помірною сумою. 
Такий розмір, враховуючи принцип рівності батьків в утриманні дитини, відповідає встановленим обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. А також узгоджується з вартісною величиною достатнього для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
З огляду на встановлені обставини та надані сторонами докази, апеляційний суд вважає, що при вирішенні цього спору суд першої інстанції правильно врахував усі істотні обставини, що могли вплинути на визначення розміру аліментів, а також обґрунтовано виходив з інтересів та потреб дитини.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довела необхідність збільшення аліментів на дітей, передбачені статтею 192 СК України, зокрема зміни майнового стану її та відповідача, не приймаються апеляційним судом з огляду на таке.
ОСОБА_1 з 01.08.2019 року встановлено інвалідність третьої групи, що свідчить про погіршення стану здоров`я та додаткових витратах на лікування. Крім того, дана обставина обмежує особу в можливості отримання додаткових доходів. 
Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу також тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на їх утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказування.
Відповідач, заперечуючи доводи позовної заяви, не надав відповідних переконливих доказів які б спростовували ці доводи.
З огляду на зазначене, враховуючи вимоги статей 182,184 СК України, встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позову.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права не впливають на правильні висновки суду першої інстанції по суті спору. Тому доводи апеляційної скарги по суті вирішення спору не спростовують законних висновків суду та зводяться до переоцінки доказів у справі та висновків суду першої інстанції, з якими погоджується апеляційний суд, а тому відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.
Таким чином колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову. 
Відповідно до ч. 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, позов задоволено, а, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору, що становить 908 грн.
Таким чином, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908,00.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 383, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 22.12.2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 на утримання дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Відкликати раніше виданий виконавчий лист Машівського районного суду Полтавської області від 27.12.2017 року по справі №540/746/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, без подальшого виконання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 07 серпня 2023 року.

Головуючий                 Т.В. Одринська 

Судді                                         П.С. Абрамов

       В.П. Пікуль