ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
02 серпня 2023 року
м. Харків
справа № 638/7577/22
провадження № 22-ц/818/976/23
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Маміної О.В.,
суддів – Бурлака І.В., Пилипчук Н.П., 
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 
відповідач ОСОБА_2 
розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданою дорожньо-транспортною пригодою,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвокатом Коваленко Андрія Олександровича на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2023 року, постановлене суддею Рибальченко Л.М. 
в с т а н о в и в:
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив та просив стягнути з ОСОБА_2 суму у розмірі 29139,32 гривень, як різницю між фактичною вартістю відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI SANTA FE державний номер НОМЕР_1 та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком, і сумою ПДВ у розмірі 20 %, що складає 12 790 ,60 грн.. 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2023 року позовні вимоги  ОСОБА_1  задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 29139 (двадцять дев`ять тисяч сто тридцять дев`ять) грн. 32 коп. Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.
Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Романченка О.М. задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. В іншій частині вимог заяви відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представником ОСОБА_2 адвокатом Коваленко А.О. подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Апеляційна скарга вмотивована тим, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку зі спливом строків притягнення до відповідальності, тобто з нереабілітуючих підстав, саме останній є винуватцем ДТП. Крім того, висновком № 24425 від 17.12.2019 року щодо вартості матеріального збитку розрахованого з урахуванням фізичного зносу автомобіля у сумі 47 311,98 грн., підстав для стягнення з відповідача ПДВ, що входить до вартості матеріального збитку відповідно висновку №24425 від 17.12.2019 року не має. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надано.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вартість матеріальної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок ДТП, є доведеною належними доказами. З урахуванням того, що відповідач є винним у ДТП, стягненню з відповідача підлягає різниця між фактичною вартістю відновлювального ремонту та розміром сплаченого страхового відшкодування.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судовим розглядом встановлено, що близько 16 год. 00 хв. 28 вересня 2019 року у м. Харкові на перехресті вул. Клочківської та вул. Олексіївської сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів HYUNDAI SANTA FE державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та VOLKSWAGEN POLO державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .
Співробітниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та направлено адміністративний матеріал до Київського районного суду м. Харкова для його розгляду.
Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.01.2020 у справі № 638/20231/19, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 25.06.2020 провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому в рамках справи про адміністративне правопорушення особу, що є винуватцем ДТП не було встановлено.
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення завданої йому внаслідок ДТП шкоди до ПрАТ «Страхова Компанія «Арсенал Страхування», якою була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 . 
Постановою Харківського апеляційного суду від 30.11.2022 у справі № 638/11293/20 було встановлено, що у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді винною є ОСОБА_2 , оскільки відповідно висновків судової автотехнічної експертизи від 03.09.2021 та додаткової автотехнічної експертизи від 18.07.2022 в діях водія автомобіля VOLKSWAGEN POLO державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам п.п. 8.7.3. (е) та 8.10 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП.
Відповідно до вказаної постанови з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 стягнуто частину збитків завданих ДТП у розмірі 40556,21 гривень. Зокрема, розмір вартості відновлювального ремонту, встановлений відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 24425 від 17.12.2019, зменшено на суму франшизи 1000,00 грн, ПДВ та коефіцієнту фізичного зносу.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно зі ст.ст.993, 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду іншій особі, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що остаточна вартість відновлювального ремонту склала 82486,13 грн. та перевищує сплачене йому страховою компанією відшкодування у сумі 40556,21 грн.
Виходячи з вищевикладеного, надана позивачем калькуляція вартості ремонтних робіт у розмірі 82486,13 грн., не свідчить про понесення ним таких витрат.
При таких обставинах, судова колегія позбавлена можливості визначити розмір матеріальної шкоди, що не була покрита виплатою страхового відшкодування.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ч. І статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.І статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають - докази у справі безпосередньо до суду.
Таким чином, позивачем не доведено розмір дійсної матеріальної шкоди, завданої з вини ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені.
Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму вирахуваної франшизи за рішенням апеляційного суду, виходячи з наступного.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (абзац перший пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі також - Закон № 1961-IV)).
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).
Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).
Франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (частина вісімнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).
Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (пункт 12.1 статті 12 Закону № 1961-IV).
Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 статті 36 Закону № 1961-IV).
З огляду на зміст цих приписів у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити суму страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, якщо сторони її передбачили у відповідному договорі. Суму франшизи потерпілому має компенсувати страхувальник або інша особа, відповідальна за завдані збитки.
Оскільки визначену у договорі страхування франшизу не можна було стягнути зі страховика винуватця ДТП, апеляційний суд у своїй постанові від 30.11.2022 вирахував її із розміру страхового відшкодування, тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 розмір франшизи, який установлено полісом обов`язкового страхування №151939061 у розмірі 1000,00 грн.
Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № № 910/17324/19 (провадження № 12-12гс21).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню франшиза у розмірі 1000,00 грн., а підстави для стягнення різниці між фактичною вартістю відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 41929,92 грн відсутні.
Відповідно до пункту 2частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість задоволення доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 141, п. «в» ч. 1 ст. 382 ЦПК України з позивача на користь відповідача стягується судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1483,22 грн. (а.с. 98).
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1,3,4 ч. 1 ст.376, 381, 382-384, 389,390 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Коваленко Андрія Олександровича – задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2023 року скасувати і ухвалити нове.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму франшизи у розмірі 1000,00 грн.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1483,22 грн., сплачений за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:                                                        О.В. Маміна

Судді:                                                                І.В.Бурлака                                
                                                                       Н.П. Пилипчук