Справа № 127/12628/23 
Провадження № 33/801/627/2023
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року                                                                               м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., за участю секретарів судового засідання Різник Д. С., Литвина С. С., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Варчука Анатолія Борисовича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з   ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 536,80 гривні.
У постанові суду зазначено, що 28 квітня 2023 року о 00:34 год. в м. Вінниця, по вул. Зодчих,10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Land Rover, д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода). Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився за місцем зупинки. Проводилась безперервна фіксація на портативні відео реєстратори № 467760, №476676, №470766, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується, доведена належними та допустимими доказами.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Варчук А. Б. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2023 року, просить вказану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Варчук А. Б. посилається на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом Land Rover, д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції його не зупиняли як водія. 
В той час коли до ОСОБА_1 підійшли працівники поліції, він разом з товаришем сидів у припаркованому автомобілі і вживав алкогольні напої, а тому не будучи водієм він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Для встановлення вказаних обставин в суді першої інстанції стороною захисту заявлялося клопотання про виклик в судове засідання поліцейського, який складав протокол, проте суд відмовив у його задоволенні, що свідчить про упередженість судді під час розгляду справи.
Крім того суддя в оскаржуваній постанові послалася на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2023 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрито, зауваживши, що ОСОБА_1 висновків для себе не зробив і 28 квітня 2023 року був знову зупинений при аналогійних обставинах. Це також свідчить про упередженість судді.
Відтак докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом у матеріалах справи відсутні.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені у ній підстави. 
За клопотанням адвоката Варчука А. Б. у судовому засіданні були допитані свідок ОСОБА_2 , інспектори взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП старший лейтенант поліцій ОСОБА_4 та лейтенант поліції ОСОБА_5., які складали адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, вони сиділи у припаркованому автомобілі, розмовляли та вживали алкоголь.
Інспектори взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП старший лейтенант поліцій ОСОБА_4 та лейтенант поліції ОСОБА_3 пояснили, що особисто вони автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не зупиняли, а приїхали на підмогу до іншого екіпажу, який безпосередньо переслідував автомобіль та здійснював зупинку, і вже ними було складено адміністративні матеріали.
Також, у судовому засіданні за відсутності заперечень учасників справи, був оглянутий наданий працівником поліції відеозапис із поліцейського автомобільного відеореєстратора, на якому зафіксовано переслідування автомобіля, проте даний відеозапис як доказ судом до матеріалів справи не долучено, оскільки він не був приєднаний до матеріалів справи при їх складанні та не був предметом дослідження у суді першої інстанції.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи його захисника, пояснення свідків, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.
Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до пункту 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД №431126 ОСОБА_1 28 квітня 2023 року о 00 год. 34 хв. у м. Вінниця по вул. Зодчих, 10 керував транспортним засобом Land Rover, д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився за місцем зупинки. Велась безперервна фіксація на портативні відеореєстратори №467760, №476676, №470766. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У Направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 28 квітня 2023 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до КП ВОНД «Соціотерапія». У результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова.
Як видно із відеозаписів, долучених до матеріалів справи, о 00 год. 36 хв. працівник поліції підходить до автомобіля, за кермом якого перебуває ОСОБА_1 . При цьому у автомобіля увімкнені фари та двигун.
Працівник поліції представляється та повідомляє ОСОБА_1 , що вже комендантська година, на що той відповідає, що він знає і якраз поспішає додому. В подальшому поліцейський повідомляє, що швидкість, із якою ОСОБА_1 рухався по місту завелика, на що той відповідає, що рухався зі швидкістю лише 62 км/год.
Поліцейський просить пред`явити документи, ОСОБА_1 відчиняє задні пасажирські двері автомобіля, де з-поміж іншого на сидінні знаходяться відповідні пляшки, довго шукає документи та передає поліцейському, знову повідомляючи, що поспішав додому і тому можливо трохи перевищив швидкість, за що він дуже перепрошує і просить винести за це попередження.
Після цього о 00 год. 40 хв. поліцейський запитує у ОСОБА_1 чи не вживав він алкоголь, той відповідає, що ні. Тоді поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки у зв`язку із виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, проте ОСОБА_1 відмовляється і просить його відпустити.
Після цього о 00 год. 42 хв. ОСОБА_1 запитує чи є у поліцейських повірений Драгер, вони відповідають, що є. Тоді ОСОБА_1 повідомляє, що згодний пройти огляд і просить пред`явити йому документи про повірку Драгера. Поліцейський надає йому усі документи для ознайомлення, роз`яснює процедуру проходження огляду, після чого ОСОБА_1 вимагає надати докази, що він їхав за кермом.
В подальшому о 00 год. 47 хв. ОСОБА_1 знову відмовляється від проходження огляду, вказуючи, що за кермом він не їхав, а просто стояв біля машини. Поліцейські повідомляють, що заберуть автомобіль, оскільки він стоїть із порушеннями ПДР, на що ОСОБА_1 відповідає, що автомобіль забере його дружина.
Поліцейські повідомляють йому, що за відмову від проходження огляду на нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 повідомляє, що за кермом він не був.
В подальшому на неодноразові вимоги поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовляється. Також відмовляється від ознайомлення із протоколом, підписів у ньому та від отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом.
За таких обставин, при аналізі матеріалів справи та відеозаписів у їх сукупності, доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме відеозаписами із нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано, як ОСОБА_1 спершу не заперечуючи факту керування транспортним засобом сам повідомляє поліцейським, що поспішає додому через початок комендантської години і швидкість його руху була 62 км/год.
Подальші його твердження про те, що він не був за кермом, апеляційний суд не приймає до уваги та розцінює як дії, спрямовані на уникнення покарання.
Категорична відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на неодноразові вимоги працівників поліції пройти такий огляд так само зафіксована на відеозаписах.
Окрім того апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не заперечує факт вживання алкоголю, про що зазначено, зокрема, у апеляційній скарзі.
Також, в апеляційній скарзі адвокат Варчук А. Б. зазначає, що суддя першої інстанції була упереджена під час розгляду справи, про що свідчить відмова у задоволенні клопотання про допит свідків у судовому засіданні та посилання на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2023 року.
Апеляційний суд відхиляє такі доводи апеляційної скарги, оскільки адвокат Варчук А. Б. за наявності підстав вважати, що суд був упередженим, не був позбавлений можливості заявити відвід судді першої інстанції, проте таким правом не скористався.
Крім того клопотання про виклик свідків було задоволено у суді апеляційної інстанції, а посилання на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2023 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрито, хоч і є недоречними, проте правильних висновків суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не спростовують.
Покликання адвоката Варчука А. В. на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений працівниками поліції, які не зупиняли ОСОБА_1 апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що як встановлено в ході судового розгляду інспектори ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , прибули на місце події на підмогу до іншого наряду поліції, перебували на місці події та є уповноваженими особами на складання адміністративних матеріалів, при цьому чинним законодавством не передбачено, що адміністративні матеріали мають бути складені виключно тим поліцейським, яким безпосередньо зупинено транспортний засіб.
Щодо тверджень про те, що під час подій 28 квітня 2023 року у патрульного автомобіля не були увімкнені проблискові маячки, то дана обставина при її наявності з урахуванням встановлених судом обставин, не спростовує факту відмови ОСОБА_1 як водія автомобіля від проходження огляду на стан сп`яніння.
Решта доводів апеляційної скарги зводяться до незгоди із постановою суду та факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, також не спростовують.
Відтак суд першої інстанції вірно виснував, що  ОСОБА_1 будучи водієм транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 245, 247, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Варчука Анатолія Борисовича залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                         В. В. Оніщук