Ухвала
Іменем України
 
07 серпня 2023 року
місто Київ
 
справа № 753/6713/13-ц
провадження № 61-10526ск23
 
Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,
учасники справи:
заявник - Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК»,
боржник - ОСОБА_1 ,
вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 березня 2023 року, ухвалену колегією суддів у складі Поліщук Н. В., Нежури В. А., Соколової В. В.,
ВСТАНОВИВ:
І. ФАБУЛА СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК») у вересні 2022 року звернулося до суду із заявою, у якій просило:
- поновити АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа від 05 червня 2015 року № 753/6713/13-ц, виданого Дарницьким районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» 
(далі - ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК») заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 119 447, 47 дол. США, що за курсом Національного банку України становить 946 716, 76 грн, та судового збору у розмірі 3 441, 00 грн;
- видати дублікат виконавчого документа від 05 червня 2015 року № 753/6713/13-ц, виданого Дарницьким районним судом міста Києва.
Заява обґрунтовувалася тим, що заочним рішенням від 19 листопада 2013 року Дарницький районний суд міста Києва задовольнив позов 
ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішенням від 03 грудня 2014 року Апеляційний суд міста Києва скасував заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2013 року та ухвалив нове рішення, яким позов ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» частково задовольнив, стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 119 447, 47 дол. США, що за курсом Національного банку України становить 946 716, 76 грн, здійснив розподіл судових витрат.
На виконання рішення суду видано виконавчий лист, який передано на виконання до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві та 15 червня 2015 року відкрито виконавче провадження № 47862885 щодо його виконання.
Заявник повідомив, що АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 09 квітня 2020 року та 22 січня 2021 року направило до Дарницького відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) (далі - Дарницький ВДВС у місті Києві) запити про здійснення виконавчого провадження, проте не отримало відповіді на ці запити. Згодом 04 січня 2022 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» направило до Дарницького ВДВС у місті Києві запит про надання інформації щодо проведених державним виконавцем дій у виконавчому провадженні від 15 червня 2015 року №47862885, оскільки в Автоматизованій системі не було інформації про виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 753/6713/13 стосовно ОСОБА_1 
Дарницький ВДВС у місті Києві 10 лютого 2022 року направив 
АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» акт від 01 лютого 2022 року про втрату виконавчого документа, за змістом якого державний виконавець 15 червня 2016 року ухвалив постанову про відкриття виконавчого провадження № 47862885. Під час проведення виконавчих дій встановлено, що у боржника немає майна, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна були безрезультатними. За результатами цього державний виконавець 15 грудня 2016 року виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. За наведених обставин, виконавчий лист від 05 червня 2015 року № 753/6713/13 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» визнано втраченим.
АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» зазначав, що постанова про повернення виконавчого документа, а також оригінал виконавчого документа йому не надходили, 
будь-яких доказів щодо їх направлення Дарницький ВДВС у місті Києві не надав.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою від 01 листопада 2022 року Дарницький районний суд міста Києва відмовив у задоволенні заяви АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Постановою від 30 березня 2023 року Київський апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», скасував ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2022 року, ухвалив нове рішення, яким задовольнив заяву АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».
Суд поновив АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» строк для пред`явлення до виконаннявиконавчого документа від 05 червня 2015 року № 753/6713/13-ц, виданого Дарницьким районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 119 447, 47 дол. США, що за курсом Національного банку України становить 946 716, 76 грн, та судового збору у розмірі 3 441, 00 грн.
Видав дублікат виконавчого документа від 05 червня 2015 року № 753/6713/13-ц, первісно виданого Дарницьким районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 119 447, 47 дол. США, що за курсом Національного банку України становить 946 716, 76 грн, та судового збору у розмірі 3 441, 00 грн.
Суд апеляційної інстанції зробив висновок, що належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Проте, в матеріалах справи, яка переглядається Верховним Судом, немає рекомендованого повідомлення про вручення надісланого стягувачу поштового відправлення із оригіналом виконавчого листа та постанови про повернення його без виконання. Додатково суд апеляційної інстанції наголосив на тому, що Дарницький ВДВС у місті Києві, який здійснював виконання рішення суду, підтвердив втрату згаданого виконавчого листа.
Тож суд апеляційної інстанції ствердив, що АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» своєчасно пред`явило виконавчий лист до виконання, а обставини, за яких втрачено виконавчий документ, та відсутність повідомлення стягувача про винесення постанови про повернення виконавчого документа дають підстави для висновку про поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
ОСОБА_1  13 липня 2023 року із застосуванням засобів поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 30 березня 2023 року, залишити в силі ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2023 року.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Заявник обґрунтовувала подану касаційну скаргу тим, що брак виконавчого документа у стягувача не може бути належним доказом того, що такий виконавчий лист втрачено, а доказів його втрати АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» суду не надало.
ОСОБА_1 зазначає, що суд помилково врахував довідку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про здійснення перевірки журналів вхідної кореспонденції банку за 2016-2022 року на підтвердження того, що кореспонденція, яка містила б оригінал виконавчого документа від 05 червня 2015 року № 753/6713/13-ц, виданого Дарницьким районним судом міста Києва, яка не може бути належним доказом, оскільки підписана особою, яка можливо не мала повноважень на її підписання. Заявник наголосила, що до цієї довідки не додано копії журналу вхідної кореспонденції, що позбавило суд можливості перевірити її достовірність.
ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з таких підстав.
Щодо касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції в частині поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання
Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Ухвали суду щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання зазначені у пункті 24 частини першої статті 353 ЦПК України.
Тож за змістом статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, ухвали суду першої інстанції та постановлені за результатами їх перегляду судові рішення апеляційного суду з питань щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, не можуть бути оскаржені у касаційному порядку.
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи наведене, постанова Київського апеляційного суду від 30 березня 2023 року в частині розгляду заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не переглядається в касаційному порядку відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України. Тож у цій частині судові рішення не підлягають перегляду в касаційному порядку та касаційне провадження в цій частині не підлягає відкриттю.
Щодо касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції в частині видачі дубліката виконавчого документа
Підпунктом 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України визначено, що ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту оскаржуваного рішення Верховний Суд встановив, що касаційна скарга в частині розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності.
Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій
Суди встановили, що заочним рішенням від 19 листопада 2013 року Дарницький районний суд міста Києва задовольнив позов ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішенням від 03 грудня 2014 року Апеляційний суд міста Києва скасував заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2013 року та ухвалив нове рішення, яким позов ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» частково задовольнив, стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 119 447, 47 дол. США, що за курсом Національного банку України становить 946 716, 76 грн, здійснив розподіл судових витрат.
У цій справі суд видав виконавчий лист від 05 червня 2015 року, з метою примусового виконання якого Дарницький ВДВС у місті Києві 15 червня 2015 року відкрив виконавче провадження №47862885
АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 09 квітня 2020 року та 22 січня 2021 року направило до Дарницького ВДВС у місті Києві запити про здійснення виконавчого провадження, проте не отримало відповіді на ці запити. Згодом, 04 січня 2022 року, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» направило до Дарницького ВДВС у місті Києві запит про надання інформації про проведені державним виконавцем дії у виконавчому провадженні від 15 червня 2015 року №47862885, оскільки в Автоматизованій системі немає інформації про виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 753/6713/13 стосовно ОСОБА_1 
Дарницький ВДВС у місті Києві 10 лютого 2022 року направив АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» акт про втрату виконавчого документа, датований 01 лютого 2022 року, за змістом якого державний виконавець 15 червня 2016 року ухвалив постанову про відкриття виконавчого провадження № 47862885. Під час здійснення виконавчих дій встановлено, що у боржника немає майна, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна були безрезультатними. За результатами цього державний виконавець 15 грудня 2016 року ухвалив постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. За викладених обставин виконавчий лист № 753/6713/13 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» визнано втраченим.
Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
На час звернення заявника до суду у вересні 2022 року із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання діяв Закон України «Про виконавче провадження» у редакції станом на 25 серпня 2022 року 
(далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Відповідно до пункту 17.4 частини першої Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Згідно з частиною першої статті 28 цього Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Отже, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Такі ж правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012 (провадження № 61-2884св18), від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц 
(провадження № 61-894св17), від 21 березня 2018 року № 6-676/10 (провадження № 61-5166св18), від 24 квітня 2018 року № 161/1441/14-ц (провадження № 61-835св18), від 15 серпня 2018 року № 2-1976/10 (провадження № 61-22036св18).
Не встановивши наявності таких поштових повідомлень у матеріалах справи, яка переглядається Верховним Судом, суд апеляційної інстанції дав цьому належну оцінку та застосував згадані норми права до спірних правовідносин.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Верховний Суд, встановивши, що немає доказів на підтвердження направлення Дарницьким ВДВС у місті Києві АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» копії постанови про повернення виконавчого листа разом із оригіналом такого виконавчого листа, зокрема квитанція про їх направлення або рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, які є єдиними достатнім доказами в такому випадку, дійшов переконання, що суд апеляційної інстанції підставно задовольнив заяву АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та видав дублікат виконавчого листа від 05 червня 2015 року № 753/6713/13.
Підсумовуючи викладене, Верховний Суд зробив висновок, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, на законність судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки встановлених судом обставин та наявних у справі доказів, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права судом апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
Загальні висновки
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 
(далі - Конвенція); якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини 
(далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).
Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).
З урахуванням наведеного, Верховний Суд визнає підставним висновок, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 березня 2023 року в частині висновків про видачу дубліката виконавчого листа є необґрунтованою.
Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на рішення суду апеляційної інстанції в частині оскарження щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання з тих підстав, що зазначені рішення не підлягають перегляду в касаційному порядку відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України, а в частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа - з підстав необґрунтованості касаційної скарги відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України.
Керуючись пунктом 2 частини першої, частиною другою статті 389, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 березня 2023 року за заявою Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          С. О. Погрібний

                                                                                                                      І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                                      О. В. Ступак