УХВАЛА
21 вересня 2023 року
м. Київ
справа № 461/3508/22
провадження № 61-11568ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 02 лютого 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 червня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про зобов`язання визнати право власності на земельну ділянку,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила зобов`язати Львівську міську раду виконати обов`язок в натурі, визнати її власником земельної ділянки з кадастровим номером 4610137500:08:022:0708 площею 0,0855 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і гаражного будівництва, що знаходиться у АДРЕСА_1 у споживчому кооперативі «ГЕОФІЗИК».
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2023 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 08 червня 2023 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
ОСОБА_1 29 липня 2023 року звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 червня 2023 року, повний текст якої складено 13 червня 2023 року.
Ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме запропоновано заявниці надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Копію ухвали Верховного Суду від 14 серпня 2023 року отримано 
заявницею 26 серпня 2023 року, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням № 0306310100678 . 
У вересні 2023 року заявниця надала клопотання про долучення копії конверта та клопотання в якому фактично висловила незгоду з ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2023 року, вказала, що частина друга статті 389 ЦПК України не містить пунктів та процитувала постанови Верховного Суду, в яких викладено висновок щодо застосування норми права не у подібних правовідносинах до даної справи.
Отже, вимоги вказаної ухвали ОСОБА_1 не виконала та не надала уточнену редакцію касаційної скарги, яка містить підстави для касаційного оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 02 лютого 2023 року та постанови Львівського апеляційного суду від 08 червня 2023 року, які визначено частиною другою статті 389 ЦПК України. 
В ухвалі Верховного Суду від 14 серпня 2023 року детально викладені підстави касаційного оскарження судового рішення, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України. Заявнику надано роз`яснення, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України та/або пункт (абзац та/або пункт) статей 392 та/або 411 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) подання цієї касаційної скарги та обґрунтування (мотивування) наявності цієї підстави (підстав).
У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Servicesv.France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
Оскільки,  ОСОБА_1 не усунула недоліки касаційної скарги, а саме не виконала вимоги процесуального закону щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявниці.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, вказав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співрозмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (Ashingdane v. the United Kingdom).
Отже, повернення касаційної скарги не є порушенням права заявника на доступ до суду за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 02 лютого 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 червня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про зобов`язання визнати право власності на земельну ділянку, повернути заявникові.
Копію ухвали надіслати учасникам справи, а додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                        М. Є. Червинська