УХВАЛА
27 липня2023 року
м. Київ
справа № 759/6503/21
провадження № 51-4284 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 24 січня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року щодо ОСОБА_5 , 
встановив:
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушив питання про перевірку вказаного судового рішення у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4 ч. 2 зазначеної статті.
У касаційній скарзі, зокрема, зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Вказаних приписів кримінального процесуального закону захисник ОСОБА_4 належним чином не виконав.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він уповноважений лише перевіряти правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.  
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). 
Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що                                  є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Разом з цим, касаційна скарга захисника ОСОБА_4  містить суперечності, оскільки у вступній частині своєї касаційної скарги захисник оскаржує вирок Святошинського районного суду міста Києва від 24 січня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року, однак у її прохальній частині просить змінити лише ухвалу Київського апеляційного суду в частині призначеного покарання. 
Крім того, оскаржуючи в суді касаційної інстанції ухвалу апеляційного суду, як додаток до своєї касаційної скарги захисник додає копію вироку Київського апеляційного суду від             12 квітня 2023 року, що є відмінною формою судового рішення аніж те, що оскаржує захисник у своїй скарзі.
Суперечності, які допустив захисник ОСОБА_4 , позбавляють суд касаційної інстанції можливості встановити, з яким саме судовим рішенням не погоджується захисник у своїй касаційній скарзі. 
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши захиснику ОСОБА_4 строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                            ОСОБА_3