ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 вересня 2023 року
м. Київ
справа № 461/4309/20
провадження № 51-3130км21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального
суду у складі
головуючого                       ОСОБА_1 ,  
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового
засідання                             ОСОБА_4 ,
прокурора                           ОСОБА_5 ,
обвинуваченого                 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника                            ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 3 січня 2023 року задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів (до 3 березня 2023 року включно). 
Не погодившись із такими рішеннями, ОСОБА_6 оскаржив їх в апеляційному порядку, однак апеляційний суд ухвалою від 13 лютого 2023 року, керуючись п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, повернув ОСОБА_6 подану скаргу у зв`язку з тим, що вона подана з пропуском строку на апеляційне оскарження та не містить клопотання про поновлення такого строку.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі обвинувачений, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у цьому суді. Зазначає, що 3 січня 2023 року місцевим судом було постановлено ухвалу про продовження йому строку тримання під вартою, у резолютивній частині якої зазначено, що вона може бути оскаржена до апеляційного суду протягом семи днів. Вказує, що 5 січня 2023 року ним було отримано копію резолютивної частини ухвали і 11 січня 2023 року він подав апеляційну скаргу, а в подальшому 30 січня 2023 року ним було подано доповнення до неї, в яких містилось клопотання про поновлення строку на апеляційну оскарження. Відтак, ухвала апеляційного суду є незаконною та підлягає скасуванню.
Позиції учасників судового провадження
Обвинувачений та його захисник підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор заперечував проти її задоволення. 
Мотиви Суду
Згідно із ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).
Право особи на апеляційне оскарження спрямовано насамперед на реалізацію права на справедливий суд гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів із дня її оголошення. При цьому для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Пунктом 4 ч. 3 ст. 399 КПК передбачено, що апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.
Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.
Як убачається з матеріалів провадження, резолютивну частину ухвали місцевого суду було проголошено в судовому засіданні 3 січня 2023 року за участю, зокрема, ОСОБА_6 та роз`яснено, що вказану ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення.
Отримавши 6 січня 2023 року резолютивну частину ухвали, обвинувачений ОСОБА_6 11 січня 2023 року подав апеляційну скаргу, а в подальшому, 30 січня 2023 року подав доповнення до неї в яких містилося клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції в ухвалі вказав, що оскаржувана ухвала постановлена 3 січня 2023 року, копію якої обвинувачений ОСОБА_6 , який утримується під вартою, отримав 5 січня 2023 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою, однак з апеляційними скаргами останній звернувся лише 11 січня 2023 року та 30 січня 2023 року, тобто поза межами строку апеляційного оскарження, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК і при цьому не порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження даної ухвали.
Колегія суддів вважає такі висновки суду апеляційної інстанції передчасними.
Так, суддя під час оголошення резолютивної частини ухвали від 3 січня 2023 року роз`яснив ОСОБА_6 та зазначив у рішенні про те, що апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом семи днів з дня її оголошення, тобто неправильно вказаів порядок та строки оскарження вказаної ухвали і обвинувачений не зміг своєчасно подати апеляційну скаргу для відповідного перегляду оскаржуваного рішення апеляційною інстанцією.
Отримавши 6 січня 2023 року копію резолютивної частини ухвали місцевого суду обвинувачений ОСОБА_6 11 січня 2023 року (в межах строку, зазначеного в ухвалі місцевого суду) подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу, в якій зазначив про те, що доповнення до неї будуть подані після отримання копії повного тексту судового рішення. 
23 січня 2023 року, отримавши повний текст ухвали Галицького районного суду м. Львова від 3 січня 2023 року, обвинувачений 30 січня 2023 року подав доповнення до апеляційної скарги, в яких просив поновити йому строк на апеляційне оскарження вищезазначеної ухвали.
Апеляційний суд, вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , залишив поза увагою клопотання останнього про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке міститься на першій сторінці апеляційної скарги, належним чином не перевірив та не проаналізував доводи обвинуваченого, не врахував, що оскаржуючи рішення слідчого судді в апеляційному порядку, обвинувачений ОСОБА_6 діяв згідно з роз`ясненою йому суддею процедурою оскарження, і не встановивши, що таке роз`яснення було неправильним, дійшов необґрунтованого і передчасного висновку про пропущення останнім строку на апеляційне оскарження.
Таким чином, під час розгляду провадження суд апеляційної інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для скасування такого рішення.
За таких обставин, касаційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6  підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого слід врахувати викладене та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 КПК.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                       ОСОБА_2                           ОСОБА_3