Ухвала
 
15 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 626/1679/22
провадження № 61-11734ск23   
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 22 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про порушення прав споживача,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі - ТОВ «Нафтогаз України») про захист прав споживача.
Позов мотивований тим, що він користується природним газом на підставі типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі ?Договір). 15 липня 2022 року він звернувся до відповідача з заявою, у якій просив надати йому можливість здійснювати оплату за постачання газу шляхом внесення готівки через касу ТОВ «Нафтогаз України» у м. Краснограді, повідомити адресу каси та графік її роботи. Листом відповідача йому було надано інформацію щодо умов розрахунків за спожитий газ, але відповіді по суті звернення щодо внесення готівки через касу він не отримав. Статтею 17 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що продавець (виконавець) зобов`язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати. Крім того відповідач не направляє йому рахунки за спожитий ним природний газ.
Посилаючись на те, що у порушення вказаних приписів відповідач обмежив його право здійснювати оплату за спожитий газ у зручній для нього формі, просив суд: 
визнати, що відповідач не виконує умови Договору щодо права споживача здійснювати оплату за його послугу шляхом внесення готівки через його касу, порушив приписи Закону України «Про захист прав споживачів» щодо всілякого сприяння споживачу у вільному виборі форми оплати продукції та не надає своєчасно рахунки по оплаті спожитого природного газу; 
зобов`язати відповідача надати йому можливість здійснювати оплату за спожитий газ шляхом внесення готівки через касу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у м. Краснограді, повідомити її адресу, а також зобов`язати відповідача надавати йому рахунки за спожитий газ щомісячно на паперовому носії.
Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 21 квітня 2023 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано право ОСОБА_1 здійснювати оплату за договором постачання природного газу побутовим споживачам шляхом внесення готівки через касу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» як постачальника природного газу. Зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» забезпечити споживачу ОСОБА_1 здійснення оплати за договором постачання природного газу побутовим споживачам через касу постачальника, повідомивши адресу місця розташування каси. У задоволенні іншої частини  позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Харківського апеляційного суду від 22 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а апеляційну скаргу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» ? задоволено. Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 21 квітня 2023 року в частині задоволених позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
31 липня 2023 року  ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 22 червня 2023 року, в якій просить оскаржене судове рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду. 
У касаційній скарзі вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Так, Красногвардійським районним судом Харківської області постановлено два судові рішення, яким задоволено його позовні вимоги щодо надання можливості здійснювати оплату за спожитий газ через касу постачальника газу (справи № № 626/1870/21, 626/1679/23). При цьому, рішення Красногвардійського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2021 року у справі № 626/1870/21 залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 30 червня 2022 року, тоді як у справі, яка є предметом перегляду, оскарженою постановою апеляційного суду рішення Красногвардійського районного суду Харківської області від 21 квітня 2023 року скасовано. Отже, за одним і тим самим договором постачання природного газу побутовим споживачам постановлено два протилежних судових рішення. Крім того, справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього, оскільки відповідач не створив умови для здійснення оплати за послуги шляхом внесення готівки через його касу, а обрав для себе зручні способи оплати, які потребують від споживачів спеціальних технічних засобів та нести додаткові витрати. Відповідач порушив його право на вибір тієї форми  оплати за спожитий газ, яка йому більш підходить та знехтував правом споживача, встановленого Договором та Законом України «Про захист прав споживачів».
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
З урахуванням предмету спору, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною. 
Заявник посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес, однак належного обґрунтування таких тверджень не наведено, а доводи про порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджують незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. Зазначаючи, що справа має виняткове значення для ОСОБА_1 , заявник не обґрунтовує в чому саме полягає виняткове значення цієї справи для нього.
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга не містять.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 22 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про порушення прав споживача.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                     Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат