ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

07 вересня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 540/804/22	
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1    про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИЛА:
В лютому 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.11.2017 року по 12.07.2019 року;
- зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошовою забезпечення за період з 01.11.2017 року по 12.07.2019 року.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у період з 01.11.2017 року по 12.07.2019 року позивачу не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення, також вона не була виплачена на момент звільнення, а на звернення позивача було отримано відповідь листом від 14.12.2021 року про відмову у зв`язку з відсутністю фінансування. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року позовну заяву задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 01.11.2017 року по 28.02.2018 року індексації грошового забезпечення. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.11.2017 року по 28.02.2018 року індексацію грошового забезпечення. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 – відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.11.2017 року по 28.02.2018 року індексацію грошового забезпечення; в іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №540/804/22 від 16.05.2023 року залишити без змін; стягнути з ОСОБА_1 , на користь Військової частини НОМЕР_1 понесені судові витрати в розмірі 1 488,60 грн. Доводами апеляційної скарги зазначено, що у період, зазначений у рішенні суду, а саме з 01.11.2017 року по 28.02.2018 року Військова частина НОМЕР_1 була на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 , а отже є неналежним відповідачем за даний період. Належним відповідачем за період з 01.11.2017 року по 01.07.2018 року є Військова частина НОМЕР_2 . Апелянт вказує, що з часу існування «Порядку проведення індексації грошових доходів громадян» затвердженого постановою КМУ від 7 травня 1998 р. N 663, та Постанови КМУ від 21 грудня 1998 р. N 2034 «Про індексацію грошових доходів громадян», які були скасовані з прийняттям Порядку №1078 до сьогодення порядок проведення індексації грошових доходів населення неодноразово суттєво змінювався, зокрема змінювались і поняття базового місяця, і поріг індексації і порядок визначення базового місяця для проведення індексації, а також і перелік доходів, які підлягали індексацїї.
Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.07.2019 р. № 151 старшого матроса ОСОБА_1 , звільненого з військової служби в запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 12 липня 2019 року № 79-РС, з 15 липня 2019 року виключено зі списків особового складу частини, знято зі всіх видів забезпечення  (а.с. 11-12).
Як вказує ОСОБА_1 , у період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 з 01.11.2017 року по 12.07.2019 року йому не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення.
Вважаючи таку бездіяльність протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів, які дали б підстави вважати, що у період з 01.11.2017 року по 28.02.2018 року ним здійснювалось нарахування та виплата позивачу індексації грошового забезпечення.
У зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що позов в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у період з 01.11.2017 року по 28.02.2018 року, зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.11.2017 року по 28.02.2018 року індексацію грошового забезпечення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Також, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до довідки щодо розрахунку індексації грошового забезпечення відповідач у період з 01.12.2018 року по 12.07.2019 року здійснював нарахування та виплату позивачу індексацію грошового забезпечення із застосуванням березня 2018 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення.
У зв`язку з чим дійшов висновку, що позов в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по 12.07.2019 року є безпідставним та не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з апеляційної скарги апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.11.2017 року по 28.02.2018 року індексацію грошового забезпечення, а тому з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині та в цій частині погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991   року   № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне,   грошове   та інші види   забезпечення   в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо   грошового забезпечення   військовослужбовців.
До складу   грошового забезпечення   входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види   грошового забезпечення   (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види   грошового забезпечення.
Грошове забезпечення   визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін   з   метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо   забезпечення   достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про   індексацію грошових   доходів населення» №1282-ХІІ від 03 липня 1991   року   (надалі - Закон №1282-ХІІ).
Положеннями статті   1   Закону № 1282-ХІІ визначено, що   індексація грошових   доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення   грошових   доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що   індексація грошових   доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації   грошових   доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи   з   місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації   грошових   доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення   грошових   доходів населення, у зв`язку   з   індексацією здійснюється   з першого   числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено   з   урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення   грошових   доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003   року   № 1078 затверджено Порядок проведення індексації   грошових   доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації   грошових   доходів населення (надалі - Порядок № 1078).
Відповідно до пункту   1   цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації   грошових   доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Згідно п.1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення   грошових   доходів громадян у зв`язку   з   індексацією здійснюється   з першого   числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових   доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується   з   01   січня   2016   року).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Для проведення подальшої індексації   грошових   доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно   з   пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема,   грошове забезпечення   військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
У пункті 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації   грошових   доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного   грошового   утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за   1   або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється   з   місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених   грошових   доходів населення.
Відповідно до п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а сааме, зокрема, 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
На підставі аналізу вищенаведених положень законодавства, можливо дійти висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року по справі № 620/1892/19.
Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не випливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 07.08.2019 р. року у справі №825/694/17.
З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.11.2017 р. по 28.02.2018 року та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.11.2017 року по 28.02.2018 року індексацію грошового забезпечення.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  Військової частини НОМЕР_1  – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5   статті 328 КАС України.

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             А.В. Бойко 

          Суддя:                                                                                                             А.Г. Федусик