УХВАЛА

12 липня 2023 року 
м. Київ

справа №280/12323/21
адміністративне провадження № К/990/22788/23  

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Данилевич Н.А.,
суддів: Мацедонської В.Е.,  Шевцової Н.В., 

перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2023 року у справі № 280/12323/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку під час звільнення,
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за час затримки при звільненні з 29 січня 2019 року по день фактичної виплати 18 жовтня 2021 року;
- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки при звільненні з 29.01.2019 по день фактичної виплати у розмірі 258080,7 грн;
- стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року позов задоволений частково:
- визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та не виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 січня 2019 року по 18 жовтня 2021 року;
- стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 січня 2019 року по 18 жовтня 2021 року у розмірі 4185,63 грн.

В іншій частині позову відмовлено.
Також на користь позивача стягнуто витрати на правничу допомогу у розмірі однієї тисячі гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року у справі № 280/12323/21 змінено, в абзаці третьому резолютивної частини слова та цифри « 4185,63 грн (чотири тисячі сто вісімдесят п`ять гривень 63 коп.» замінено словами та цифрами « 23905 (двадцять три тисячі дев`ятсот п`ять) гривень 33 копійки». 
В іншій частині рішення суду залишено без змін.     
Представником позивача заявлено клопотання про ухвалення додаткового судового рішення у справі, а саме стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 тисячі гривень, оскільки це питання не вирішено судом при розгляді апеляційної скарги.
Додатковою постановою від 15 травня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 280/12323/21 задоволено частково.
Ухвалено додаткову постанову у справі № 280/12323/21.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи № 280/12323/21 у суді апеляційної інстанції в розмірі 500 (п`ятсот) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).
27 червня 2023 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.
Згідно з частинами першою і другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Отже, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. 
Разом з тим, КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням (суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143); 3) якщо це питання не було вирішено (пункт 3 частини першої статті 252).
У таких випадках суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Оскільки додаткове судове рішення після його ухвалення стає частиною судового рішення по суті позовних вимог, відповідно, порядок його оскарження є таким, що і для рішення по суті, оскільки вирішує питання, які не пов`язані із вимогами адміністративного позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.
Таким чином, при вирішенні питання про можливість відкриття касаційного провадження за скаргою на додаткове судове рішення вирішальним є питання можливості касаційного оскарження судового рішення по суті позовних вимог.
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Оскаржуючи судове рішення у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі не навів та не довів підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що додаткова постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2023 року у цій справі з моменту її ухвалення стала невід`ємною частиною основного судового рішення, а передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити. 
Аналогічну правову позицію викладено в ухвалах Верховного Суду від 11 квітня 2022 року у справі №560/1124/21, від 17 січня 2022 року у справі №260/4012/20, від 19 січня 2022 року у справі №440/1953/20, від 18 січня 2022 року у справі №240/4786/21, від 28 липня 2022 року у справі №420/17362/21.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 252, 328, 333, КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2023 року у справі № 280/12323/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку під час звільнення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	Н.А. Данилевич В.Е. Мацедонська   Н.В. Шевцова