ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 р.	Справа № 520/16113/21	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 р. (постановлену суддею Тітовим О.М.)  по справі № 520/16113/21 
за позовом            ОСОБА_1  до           Ізюмського міського голови Марченко Валерія Віталійовича                   про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

 04.04.2023 р.  до Харківського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1  надійшла заява, в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій заявник просив: визнати протиправними дії Ізюмського міського голови Марченка В.В. щодо повторного розгляду звернень ОСОБА_1 від 20.05.2021 р.; ОСОБА_1 та інших мешканців буд. АДРЕСА_1 від 19.04.2021 р.  та 14.06.2021 р., листом від 14.12.2021 р.  № 2075.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 р. повернуто позивачу.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 р. та задовольнити заяву  позивача. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність  висновків суду обставинам справи.
У судове засідання  учасники  справи своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання  повідомлені  своєчасно та належним чином,  позивач просив розгляд справи проводити за його відсутністю. 
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому – КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду в справі № 520/16113/21 від 01.10.2021 р., яке  згідно із  відомостей з  Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили  02.11.2021 р.,  адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізюмського міського голови Марченка В.В. про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Ізюмського міського голови Марченка В.В. щодо неналежного розгляду по суті звернення ОСОБА_1 від 20.05.2021 р., ОСОБА_1 та інших мешканців буд. АДРЕСА_1 від 19.04.2021 р. та 14.06.2021 р.; зобов`язано Ізюмського міського голову Марченка В. В. повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 20.05.2021 р., ОСОБА_1 та інших мешканців буд. АДРЕСА_1 від 19.04.2021 р. та 14.06.2021 р.
20.12.2021 р.  позивач  отримав виконавчі листи по цій справі.
Позивач вважаючи, що відповідачем не виконується рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 р. звернувся до суду з цією заявою, в якій просив поновити  пропущений процесуальний строк для звернення. 
Повертаючи  заяву  позивача, суд першої інстанції виходив з того, що  позивачем вказана заява подана з порушенням строків, передбачених статтею 383 КАС України, а заявником не надано доказів і пояснень  на підтвердження  поважності  причин пропуску строків звернення до суду. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. ч. 1, 2  ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. У такій заяві зазначаються: найменування адміністративного суду, до якого подається заява; ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;  ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; номер адміністративної справи; відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; інформація про хід виконавчого провадження;  документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
Згідно із ч. ч. 4, 5 ст. 383 КАС України, заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
Судовим розглядом встановлено, що Виконавче провадження № 68066840 з виконання виконавчого листа  по справі  № 520/16113/21 завершено 01.02.2022 р., у зв`язку з тим, що до  Відділу  примусового  виконання рішень  Управління  забезпечення  примусового  виконання рішень  у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов лист  боржника про  виконання  вищезазначеного  рішення суду  в повному обсязі та додано копію  відповіді на звернення ОСОБА_1   від 20.05.2021 р., ОСОБА_1  та інших мешканців  буд. АДРЕСА_1  від 19.04.2021 р., 14.06.2021 р., а також  додано  повідомлення  про вручення  зазначеного листа   ОСОБА_1  16.12.2021 р., що підтверджується листом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вих. № 2479/11-119/15.6 від 23.01.2023 р. 
Як вбачається з заяви ОСОБА_1  від  28.03.2023 р. про визнання протиправними дії Ізюмського міського голови Марченка В.В. щодо повторного розгляду звернень ОСОБА_1 від 20.05.2021 р.; ОСОБА_1 та інших мешканців буд. АДРЕСА_1 від 19.04.2021 р.  та 14.06.2021 р., листом від 14.12.2021 р.  № 2075, до яких додано  копії додатків 1 та 2  до листа від 14.05.2021 р.; копії листа від 14.12.2021 р. № 2075; докази відправлення копії заяви  відповідачу; відповідь Східного міжрегіонального управління Міністерств юстиції від 23.01.2022 р., проте,  заявником не надано доказів та пояснень  поважності причин пропуску  строку звернення  до суду з  заявою в порядку ст. 383 КАС України. 
Таким чином, суд апеляційної  інстанції  погоджується з висновком суду першої інстанції, що   ОСОБА_1 пропущено  десятиденний  строк звернення  до суду з цим позовом. 
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі       Руїс Торіха проти Іспанії  (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної  інстанції  вважає, що ключові аргументи апеляційної  скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 р. –  без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.  243,  308,  316,  322,  325,  326,  328,  329, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 р. по справі № 520/16113/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили  з дати її прийняття та може бути оскаржена  протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення шляхом подачі  касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  28.08.2023 року