УХВАЛА

06 вересня 2023 року 
м. Київ 
справа № 380/5870/22
адміністративне провадження № К/990/28473/23 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гончарової І.А.,
касаційну скаргу Львівської митниці на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2023 у справі № 380/5870/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» до Львівської митниці про визнання протиправною і скасування картки відмови,
УСТАНОВИВ:
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2022 позов задоволено.
На адресу суду від Львівської митниці надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2022 року у справі, в якій просила скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2022 у справі № 380/5870/22 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «КПП Центр» відмовити повністю.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 в задоволенні заяви Львівської митниці про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2023 апеляційну скаргу Львівської митниці залишено без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 з питань перегляду судового рішення за нововиявлених обставин у справі № 380/5870/22 без змін.
27.07.2023 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Львівської митниці на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2023, у якій просить скасувати оскаржувані рішення та    прийняти нове, яким заяву задовольнити.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Варто зазначити, що оскаржуючи ухвалу про відмову у перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами для обґрунтування підстав касаційного оскарження необхідно застосовувати абзац другий частини четвертої статті 328 КАС України, а саме обґрунтування повинно стосуватись неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Однак, перевіркою змісту касаційної скарги    встановлено, що скаржник не обґрунтовує, в чому саме полягає неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Доводів (з належним їх обґрунтуванням) про неправильне застосування або порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, та яких саме, касаційна скарга не містить.
Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму процесуального права порушено судами першої та (або) апеляційної інстанцій, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною першою статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями.
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить належних підстав оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Одночасно суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунено обставини, які зумовили її повернення.
Враховуючи викладене та керуючись статтею 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Львівської митниці на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2023 у справі № 380/5870/22 повернути.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя	І.А. Гончарова