ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/2450/22  Номер провадження 22-ц/814/3504/23	Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н.В.  Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Абрамова П.С.,
Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника позивача, ОСОБА_1 , адвоката Синюка С.Л., на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 14 березня 2023 року
у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення страхового відшкодування
УСТАНОВИВ:
короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;
У грудні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом  про  стягнення з АТ « СК «Країна» на її користь 39 000 грн у  рахунок  відшкодування моральної шкоди, 4 875,96 грн штрафу та 8 000 грн - витрат на  правничу допомогу.
В обґрунтування позову зазначала, що 16 серпня  2021 року  настала  дорожньо-транспортна  пригода, у якій водій автомобіля марки «Nissan Leaf», державний номерний знак   НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 допустив наїзд  на пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого останній помер від отриманих тілесних  ушкоджень у  реанімаційному відділенні КП «Полтавська обласна  клінічна  лікарня  ім. М.В.  Скліфасовського  ПОР».
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Nissan Leaf»,  державний номерний знак   НОМЕР_1 , на момент вчинення ДТП була застрахована в АТ «СК «Країна» (поліс № АР/5790778).
11 липня 2022 року позивач через свого представника звернулась до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, в  результаті чого на розрахунковий рахунок  позивача  було  перераховано  суму  страхового  відшкодування в розмірі 39 000 грн,  яка  складає  50% відшкодування моральної шкоди відповідно до встановленого ліміту.
З таким рішенням відповідача частково не погоджується, вважає, що воно суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки потерпілому гарантовано виплату відповідного розміру відшкодування за шкоду, заподіяну його здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу, який він має право отримати від страховика забезпеченого транспортного засобу, незалежно від вини потерпілого, якщо не встановлено, що шкода завдана внаслідок його умислу або непереборної сили, чого, за обставинами справи, не встановлено.
Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 14 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення страхового відшкодування - відмовлено.
короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;
Із вказаним рішенням не погодилась позивач ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку через свого представника (адвоката).
В апеляційній скарзі прохала рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог. 
Вказувала на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.
узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;
У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» прохала рішення місцевого суду залишити без змін, вказуючи, що вони правомірно у відповідності з вимогами ст. 1193 ЦК України та п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», враховуючи вину потерпілого ОСОБА_3 , зменшили розмір страхового відшкодування. Також, зазначили на непропорційний розмір витрат на правничу допомогу. 
встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, 16 червня  2022 року, близько  20 год  47 хв по вул. Європейській у м. Полтаві сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля марки «Nissan Leaf», державний номерний знак   НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , цивільно правова відповідальність якого застрахована згідно з полісом № АP/5790778, в АТ «СК «Країна», рухаючись по  вул.  Європейській  з боку вул. Героїв Чорнобильців у напрямку вул. Шевченка,   неподалік  будинку № 36, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 ,  який  перетинав  проїзну  частину вул. Європейської справа наліво в напрямку руху  автомобіля  поза   межами   пішохідного   переходу.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_3 спричинено тілесні ушкодження. У тяжкому стані госпіталізований до реанімаційного відділення КП «Полтавська обласна клінічна лікарня  ім. М.В.  Скліфасовського ПОР». 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , близько 08 год 50 хв пішохід  ОСОБА_3 помер.
Судом установлено, що в  діях  водія ОСОБА_2 вбачається порушення п. 12. 1  Правил дорожнього руху  України,  а  в  діях  пішохода   ОСОБА_3 - п.  4. 7  Правил дорожнього руху  України (а.с.  43).
Постановою слідчого СУ ГУНП у Полтавській області   від 26 вересня  2022 року кримінальне провадження відносно   водія ОСОБА_2 закрито та встановлено, що він не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_3 ,  шляхом   екстреного   гальмування, та в його діях відсутній   склад   кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2  ст. 286  КК  України.
Відповідно до інформаційної довідки про склад сім`ї потерпілого, на момент ДТП його родичами першого ступеня споріднення є мати - ОСОБА_1 
11 липня 2022 року ОСОБА_4 , діючи в  інтересах   ОСОБА_1 , звернулася до  АТ «СК «Країна» з повідомленням  про дорожньо-транспортну  пригоду, яка сталася  16  червня   2022 року. Заява була отримана «СК «Країна» 13.07.2022.
Згідно страхового акту № 08/68823/Ж/3.2.29  від 27 жовтня  2022 року, складеного АТ  «СК «Країна», вбачається, що згідно з полісом 08/АР/5790778  від 14  серпня  2021 року,  забезпечений  транспортний засіб марки  «Nissan Leaf»,  державний номерний знак   НОМЕР_1 , застрахований  з 14 серпня   2021 року по 13  серпня  2022 року. Дата настання  страхового  випадку - 16 червня  2022 року, особою  за настання  страхового випадку  з   ОСОБА_3 . Сума  страхового  відшкодування  зменшена до  39 000  грн (а.с. 44),  яка 27 жовтня   2022 року  виплачена   ОСОБА_1 (а.с. 45).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що між настанням дорожньо-транспортної пригоди з її наслідками та необережними діями ОСОБА_3 існував причинно-наслідковий зв`язок, а необережність останнього слід вважати грубою, так як він нехтував елементарними правилами дорожньої безпеки, у зв`язку із цим, місцевий суд дійшов висновку, що страховиком правильно застосовані положення ч. 2 ст. 1193 ЦК України про зменшення розміру страхового відшкодування щодо моральної шкоди.
Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків. 
За змістом статті 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням і зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Таким чином, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) такої особи, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. 
Під умислом потерпілого розуміють, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату.
Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (частина друга статті 1193 ЦК України).
Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.
Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).
Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.
Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.04.2021 у справі № 450/4163/18,
Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У статті 3 цього Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Частиною першою статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.
Відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними 
За змістом пункту 36.3 статті 36 вказаного Закону у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
В постанові Верховного суду від 22 лютого 2023 року  у справі  № 191/1119/22 провадження № 61-374св23 (обставини ДТП є подібними), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року в справі № 200/19873/16-ц (провадження № 61-10261св18) зазначено, що: «відповідно до пункту 3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року в справі № 274/4882/17-ц (провадження № 61-38295св18) вказано, що «за змістом пункту 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
Відтак, положення пункту 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застосування не підлягають, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність візника гужового транспорту ОСОБА_7 не була і не може бути застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як вбачається з матеріалів справи, потерпіла особа  є пішоходом, цивільно-правова відповідальність якого не була і не може бути застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
За таких обставин місцевий суд не врахував, що моральна шкода в цій справі не завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, а тому підстави для застування абзацу 1 пункту 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» -відсутні.
Крім того, відповідачем у справі не доведено, що потерпілий ОСОБА_3 передбачав, бажав чи свідомо допускав настання ДТП зі смертельним наслідком.
Страховик не мав права зменшувати регламенту виплату в розмірі 12 мінімальних заробітних плат на відшкодування моральної шкоди, визначеної ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Позивач має право на отримання недоплаченого страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 39 000 грн.
Доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження.
Щодо стягнення індексу інфляції та 3 % річних 
У відповідності зі ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:  у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Із заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернулася 11 липня 2022 року. Рішення про виплату страхового відшкодування та виплата страхового відшкодування у розмірі 39 000 грн здійснені страховиком 27 жовтня  2022 року.  
У позовній заяві позивач прохала у відповідності до ст. 625 ЦК України стягнути зі страховика на її користь за період з 12 .10.2022 по 14.12.2022, тобто за період після спливу 90-денного терміну, встановленого законом, для проведення виплати:
втрати від знецінення грошових коштів у сумі 1 254,83 грн (недоплачена сума страхового відшкодування 39 000 грн х індекс інфляції за жовтень 2022 року 102,5% та листопад 2022 року 100,7 %) та 3% річних від 39 000 грн, що складає 201,95 грн.
Зазначені суми також підлягають стягненню з відповідача.
У відповідності з вимогами ст. 36.5. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Позивач також прохала стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 3 419,18 грн (39 000 х (2 х 25% ставка НБУ)/365 х 64 дні прострочки). 
Зазначені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позовних вимог. 
Щодо розподілу судового збору.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки за результатом апеляційного перегляду колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.
Позивач у справі на підставі п. п. 2 п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору як за подачу позову, так і за подачу апеляційної скарги. 
В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір, який підлягав сплаті за подачу позову до суду (992,40 грн) та за подачу апеляційної скарги (1 488,60 грн) у загальній сумі 2 481,00 грн необхідно стягнути з відповідача на користь держави у повному обсязі.
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу представника позивача, ОСОБА_1 , адвоката Синюка С.Л., - задовольнити.
Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 14 березня 2023 року скасувати.
Ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія»  «Країна» на користь ОСОБА_1 39 000 грн недоплаченого страхового відшкодування моральної  шкоди, 1 254,83 грн - індекс інфляції, 201,95 грн - 3% річних, та 3 419,18 грн - суму пені з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, а всього 43 875,96 грн.
Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія» «Країна» на користь держави судовий збір у загальній сумі 2 481,00 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
Повний текст постанови складено 11 липня 2023 року. 

Головуючий суддя                                                          П.С. Абрамов

Судді                                                                         Т.В. Одринська

В.П. Пікуль