УХВАЛА
25 липня 2023 року 
м. Київ
справа №200/10330/21
адміністративне провадження № К/990/22040/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,
перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі №200/10330/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив суд:
? визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 1 квітня 2020 року до 31 серпня 2020 року із застосуванням щомісячного обмеження її нарахування сумою 47320 грн згідно з частиною третьою статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» із змінами та доповненнями, внесеними Законом України № 553-ІХ від 13 квітня 2020 року;
? зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити невиплачену суддівську винагороду судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 на підставі статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що встановлений з 1 січня 2020 року, за період з 1 квітня 2020 року до 31 серпня 2020 року у розмірі: 140793,27 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року, позов задоволено частково:
- визнано протиправними дії ТУ ДСА України в Запорізькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року до 27 серпня 2020 року із застуванням обмеження її розміру, застосованого статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»;
- зобов`язано ТУ ДСА України в Запорізькій області здійснити нарахування та виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 на підставі статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» за період з 18 квітня 2020 року до 27 серпня 2020 року у розмірі: 140793,27 грн (з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті).
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Ухвалами Верховного Суду від 16 січня 2023 року, від 20 лютого 2023 року, від 18 березня 2023 року та від 18 травня 2023 року касаційні скарги повернуто скаржнику.
16 червня 2023 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області подано п`ятий раз до Верховного Суду касаційну скаргу.
04 липня 2023 року касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків шляхом подання заяви із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження, до якої надати належні та допустимі докази, що підтверджують ці обставини та документу про сплату судового збору.
21 липня 2023 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області подано заяву про усунення недоліків касаційної скарги. 
У поданій заяві скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження та відстрочити сплату судового збору за подання касаційної скарги. 
Клопотання про поновлення строку обґрунтоване тим, що з первинною касаційною скаргою скаржник звернувся 30 грудня 2022 року тобто в межах строку визначеного статтею 329 КАС України, Одночасно скаржник зазначає, що ухвалами Верховного Суду від ухвалами від 16 січня 2023 року, від 20 лютого 2023 року, від 17 березня 2023 року та від 18 травня 2023 року касаційні скарги було повернуто, однак роз`яснено скаржнику право на повторне звернення із касаційними скаргами. 
Разом з тим повторно подані касаційні скарги не просто подавались, а вживались заходи щодо усунення недоліків касаційних скарг, що слугували підставою для їх повернення. Окрім цього місто Запоріжжя знаходиться у безпосередній близькості до зони активних дій, майже щоденно у місті оголошується повітряна тривога, що ускладнює роботу територіального управління та впливає на строки підготовки касаційних скарг.
Відповідно до пункту 6 частини п`ятої   статті 44 КАС України     учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Отже, учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку.     КАС України   передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.
Установлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених  КАС  України    процесуальних обов`язків.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Cуд зазначає, що невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги, не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
У контексті наведеного, зважаючи на приписи вказаних правових норм законодавства, невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.
Таким чином, сам факт запровадження на території України воєнного стану, на який посилається скаржник, не може бути визнаний поважною причиною для поновлення строку на касаційне оскарження для органу державної влади за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цього органу, що, в свою чергу, обумовило пропуск строку на подання касаційної скарги.
Суд касаційної інстанції зазначає, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Отже, зважаючи на значний пропуск строку (більше 6 місяців з моменту прийняття оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції до моменту подання цієї касаційної скарги) на касаційне оскарження, клопотання скаржника про його поновлення з наведених підстав не можна вважати обґрунтованим, оскільки невиконання вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення її заявнику не є поважною причиною пропуску такого строку, адже є такою, що залежить виключно від волі особи, яка подає касаційну скаргу, а тому не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно. Доводи скаржника про ускладнення роботи відповідача та підприємств поштового зв`язку пов`язаних із оголошенням повітряної тривоги Верховний Суд відхиляє, оскільки заявником не додано належних доказів на підтвердження наявності непереборних обставин, які, у взаємозв`язку із введенням воєнного стану та оголошенням повітряної тривоги, перешкоджали особі звернутись до Суду із належним чином оформленою касаційною скаргою у строк, установлений КАС України.
Інших поважних та об`єктивних причин для поновлення строку на касаційне оскарження скаржником не зазначено.
За таких обставин зазначені скаржником причини пропуску строку на подання касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а отже, не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Також скаржник просить відстрочити сплату судового збору, обґрунтовуючи це тим, що скаржник є державним органом в системі правосуддя, який здійснює організацію та фінансове забезпечення діяльності місцевих загальних судів, який фінансується за рахунок Державного бюджету України
Вирішуючи клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору суд зазначає, що ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2023 року надавалась оцінка обставинам на які посилається скаржник. Вищезазначена ухвала набрала законної сили та оскарженню не підлягає. 
Отже враховуючи зазначене клопотання про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.
Відповідно до пункту 4 частини першої   статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
З огляду на викладене, зважаючи на те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 248, 329, 333 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Визнати неповажними причини пропуску Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області строку на касаційне оскарження на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі №200/10330/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                          А.Г. Загороднюк

Судді:                                                                                                              М.В. Білак

О.В. Калашнікова