Головуючий у суді першої інстанції: Дьоміна О.П.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И 
 
                                                                                            справа №363/1685/23
                                                                                провадження №33/824/3852/2023       
 
10 серпня 2023 року  суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,
 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , 
 
розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 130 ч. 1 КУпАП , 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 13 липня 2023 року,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 13 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді  штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави.
Згідно з постановою судді, 13.03.2023 року о 12 год. 20 хв. по вул. М. Спаса - вул. Шолуденка у м. Вишгороді, водій ОСОБА_1 керував автомобілем OPEL, д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови) та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням,   ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просив її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
В апеляційній скарзі зазначає про те, що він не керував транспортним засобом «Опель»  в стані сп`яніння. Пройти огляд на стан сп`яніння не відмовлявся. У протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду.
Працівниками поліції він зупинений не був, ДТП  не вчиняв, адже на автомобілі, бордюрі та на смітнику не було ніяких пошкоджень, як не було пошкоджень інших автомобілів. 
Згодом у нього виник конфлікт з поліцейськими, в результаті чого він отримав тілесні ушкодження (в тому числі перелом декількох ребер), що і призвело до такого упередженого ставлення до мене з боку останніх.
Відеозапис з боді-камер поліцейських не може слугувати належним та допустимим доказом по справі, так як він переривається, зображення спеціально затуляли руками.
Пояснення свідків також не узгоджуються з протоколом та фактичними обставинами справи, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів, оскільки ці показання є сумнівними та вкрай упередженими.
Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , які підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що підстави для її задоволення відсутні у зв`язку з наступним.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, як указано в  ст. 294 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення  справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого    ч. 1 ст. 130 КУпАП, - за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення  ОСОБА_1   адміністративного правопорушення.
Як судом першої, так і апеляційної інстанції були досліджені докази у адміністративному провадженні, відповідно до яких вбачається наступне.
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №079737 від 13.03.2023 року в зазначений день о 12 год. 20 хв. по вул. М. Спаса - вул. Шолуденка у м. Вишгороді, водій ОСОБА_1 керував автомобілем OPEL, д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови) та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Відповідно до цього ж протоколу, ОСОБА_1  було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (а.с.1).
Протокол про адміністративне правопорушення був складений уповноваженою на те особою -  інспектором ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Велігорським О.В., дії якого ОСОБА_1  оскаржені не були, як і не містить таких даних зміст апеляційної скарги.
Обставини вчиненого правопорушення, що викладені в протоколі, засвідчили  своїми поясненнями свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 2), які пояснили, що вони були запрошені 13.03.2023 року працівниками поліції в якості свідків того, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій, в присутності свідків відмовився.
Також в матеріалах справи містяться направлення проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі в якому зазначено, що при огляді у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Разом з тим в матеріалах справи міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння в якому зазначені ті ж ознаки сп`яніння, що і в направлені і в протоколі, також зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що  він не керував транспортним засобом є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 4 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП (а.с.32), про що також зазначено судом у оскаржуваній постанові у цій справі.        
Доводи апеляційної скарги щодо недопустимості доказів оптичного диску з відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, оскільки відео, що додано відеозапис з боді-камер поліцейських не може слугувати належним та допустимим доказом по справі, так як він переривається, зображення спеціально затуляли руками, суд не приймає до уваги виходячи з наступного.
Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.
Матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.
При цьому, суд зазначає, що долучений до матеріалів справи в якості доказу оптичний диск з відеозаписом із нагрудної камери патрульного поліцейського було виготовлено у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у справі про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу похідним від інформації, що зберігається на вказаній камері в електронному вигляді у виді файлу.
Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у  зв`язку  з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст.279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наявних в матеріалах справи доказів апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1   призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.  Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова судді Вишгородського районного суду Київської області від 13 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП,,
суд -
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 13 липня 2023 року про притягнення   ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,  залишити без змін.      
Постанова  набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
               
Суддя:                                                                          О.І. Шкоріна