ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 р. 	Справа № 520/9527/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2023, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 03.02.23  по справі № 520/9527/22
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Департаменту патрульної поліції Національної поліції України                        
про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі по тексту – відповідач, ДПП НПУ,), в якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу Департаменту патрульної поліції №540 від 23.09.2022 року «Про застосування до працівника УПП в Харківській області ДПП дисциплінарного стягнення» в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Гончарова Євгенія Юрійовича;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Департаменту патрульної поліції № 1329 о/с від 20.10.2022 року в частині звільнення зі служби в поліції інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Гончарова Євгенія Юрійовича;
- зобов`язати Департамент патрульної поліції поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Харківській області ДПП;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 21.10.2022 року по день поновлення на посаді;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 , на посаді інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Харківській області ДПП та в частині стягнення заробітної плати на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за 1 місяць.
В обґрунтування позову зазначено про несправедливість та незаконність оскаржуваних наказів Департаменту патрульної поліції № 540 від 23.09.2022 «Про застосування до працівника УПП в Харківській області ДПП дисциплінарного стягнення» в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Харківській області ДПП, лейтенанта поліції Гончарова Є.Ю. та № 1329 о/с від 20.10.2022 року в частині звільнення зі служби в поліції інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону №1 управління патрульної поліції в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оскільки під час проведення службового розслідування, яке передувало прийняттю таких наказів не враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, ставлення до служби а також порушено право позивача на захист.
Також, службове розслідування стосовно нього проведено з порушенням строків, встановлених п. 3 ч. 2 ст. 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції (наказ № 540 видано 23.09.2022, тобто через 24 дні після закінчення строку на проведення службового розслідування,  а наказ № 1329 о/с - 20.10.2022; оголошено 21.10.2022), у зв`язку з чим, позивач був позбавлений права на оскарження дисциплінарного стягнення.
Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що відповідач під час прийняття оскаржуваних наказів діяв не у спосіб, визначений чинним законодавством та безпідставно застосував до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2023 у справі № 520/9527/22 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (код ЄДРПОУ 40108646, 03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність, невмотивованість, необґрунтованість, неповноту проведеного судового розгляду, порушення норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2023 у справі № 520/9527/22 та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В апеляційній скарзі позивач підтримав власну правову позицію, викладену у позовній заяві, щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та незгоди позивача з процедурою проведення службового розслідування за даним фактом.
Так, в порушення процедури проведення службових розслідувань у Національній поліції письмові пояснення позивачем надані неуповноваженій на це особі, а саме ОСОБА_2 , який не є членом дисциплінарної комісії, на недатованому бланку, після чого, на вказаному бланку було проставлено дату та підпис члена комісії ОСОБА_3 . При цьому, пояснення написані ОСОБА_1 власноруч, в той час, як інші відомості відображені рукописним текстом іншими чорнилами та почерком, який характерний саме ОСОБА_2 . Крім того, у бланку пояснень апелянта, наданого відповідачем, відсутні дані про роз`яснення  позивачу права на користування правовою допомогою спеціаліста у галузі права, що також є суттєвим процесуальним порушенням прав позивача, передбачених ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Враховуючи необізнаність позивача про проведення службового розслідування стосовно нього, він був позбавлений можливості подавати скарги на осіб, що його проводять, а саме на заступника начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП капітана поліції ОСОБА_4 , який на думку ОСОБА_1 є зацікавленим у його звільненні зі служби в поліції.
Крім того, під час ознайомлення з наданими до суду відповідачем копіями матеріалів службового розслідування, позивачем встановлено, що вказані матеріали не відповідають Інстукції з діловодства  в системі МВС України, а саме в них відсутня нумерація аркушів, внутрішній опис, тощо, а також відсутні пояснення командира військової частини № НОМЕР_2 територіальної оборони полковника ОСОБА_5 , на які посилався відповідач у відзиві на позовну заяву. Також, матеріали службового розслідування містять службову характеристику на іншу особу, а саме « ОСОБА_1 », в той час як анкетні дані позивача – « ОСОБА_1 ». Вважає не дослідженою службовою комісією можливість настання негативних наслідків для репутації та авторитету УПП в Харківській області та Національної поліції в цілому у зв`язку із втратою автоматичної зброї, оскільки дані на підтвердження вказаної позиції дисциплінарної комісії у висновку службового розслідування відсутні.
Повідомив  суду, що визнав свою провину, щиро покаявся, дієво сприяв у відшукуванні загубленої зброї та набоїв до неї та до дисциплінарної відповідальності за весь час служби у поліції не притягався, що є підставою для застосування менш суворого засобу впливу аніж звільнення зі служби в поліції.
До апеляційної скарги позивачем також додано клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, яке мотивоване твердженнями про заповнення бланку пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_6 різними почерками, які не можуть належати члену дисциплінарної комісії ОСОБА_3 , а виконувалися сторонньою особою, що вказує на незаконність прийнятого за результатами службового розслідування рішення.   
Колегія суддів також зазначає, що позивачем до апеляційної скарги додано клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.
 В обґрунтування зазначеного клопотання позивач вказав, що у додаткових поясненнях, поданих відповідачем до суду першої інстанції, зазначено, що у ОСОБА_1 та інших опитаних осіб під час службового розслідування пояснення відбирались виключно членом дисциплінарної комісії ОСОБА_3 , однак, на думку позивача вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки у наданих відповідачем матеріалах службового розслідування, а саме у поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є різні почерки заповнення бланку пояснення, які не можуть походити від члена дисциплінарної комісії ОСОБА_3 , а належать сторонній особі, що вказує на незаконність проведення службового розслідування та незаконність прийнятого за його результатами рішення.
Надаючи оцінку поданому клопотанню, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із частиною 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом – КАС України) суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частинами 1 – 3 статті 101 КАС України установлено, що висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року № 4038-XII встановлено, що судова експертиза в адміністративному процесі це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини в адміністративній справі, що перебуває у провадженні суду.
За приписами статті 102 КАС України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.
Дослідивши додаткові пояснення відповідача від 09.12.2022 (а.с. 130-135) колегією суддів встановлено, що представник відповідача не заперечував того факту, що перші рядки бланку пояснень (дата отримання пояснень, місто, посада, звання прізвище, ініціали та звання особи, від якої отримується пояснення) заповнюються особою, яка отримує пояснення. Всі пояснення, які отримані під час службового розслідування були прийнятті членом дисциплінарної комісії старшим інспектором відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Мельником О.О. у місті Харкові, про що здійснено відповідні записи в поясненнях, наявних у матеріалах справи.
Крім того, порівнявши рапорт позивача від 31.07.2022 та пояснення від 08.08.2022, колегія суддів не вбачає відмінностей у почерку, яким викладено їх зміст по суті вчиненого позивачем дисциплінарного проступку.
Слід також вказати, що обставина автентичності підпису ОСОБА_3 , який міститься у поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не має важливого значення для перевірки судом процедури дотримання відпоавідачем звільненняя позивача у спірних правовідносинах.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача.
Відповідач у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти задоволення її вимог та просив суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне і обґрунтоване.
Пояснив, що в порушення вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 10 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, підпунктів 1, 2 пункту 6, підпункту 6 пункту 10 розділу I, пункту 3 розділу IV Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70, пункту 10 розділу VI Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України, затвердженої наказом МВС від 11 жовтня 2018 року № 828, підпункту 1 пункту 3.1, 3.10 розділу ІІІ Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДДП від 22.11.2018 № 5217 ОСОБА_1 скоєно дисциплінарний проступок, який полягав у залишенні позивачем без нагляду та втрати автоматичної зброї, магазину та набоїв.
Вказані обставини були встановлені дисциплінарною комісією та відображені у висновку службового розслідування, затвердженого 25.08.2022, у зв`язку з чим дисциплінарна комісія відповідно до п.7 ч.3 ст. 13 Дисциплінарного статуту вважала за необхідне застосувати до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Вважає, що наявними в матеріалах службового розслідування особисто наданими поясненнями ОСОБА_1 на відповідному бланку спростовуються твердження останнього про необізнаність щодо проведення службового розслідування та порушення його права на захист.
З урахуванням змісту пояснень, ОСОБА_1 , 1999 р.н., маючи вищу освіту, не міг не усвідомлювати те, що він надавав пояснення за фактом проведення службового розслідування щодо залишення без нагляду та втрати автоматичної зброї, магазину та набоїв.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач стверджує, що 31.07.2022 він склав пояснення керівництву УПП в Харківській області ДПП, але даний факт спростовується, так як 31.07.2022 позивач склав рапорт стосовно події, який також засвідчений його особистим підписом. Таким чином апелянт свідомо ототожнює складання рапорту та надання пояснень члену дисциплінарної комісії з метою введення суду в оману.
При цьому, бланк пояснень повністю відповідає додатку до пункту 14 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок № 893), про що зазначено у його правому верхньому кутку. 
Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що ані положення Дисциплінарного статуту, ані Порядку № 893 не визначено та не встановлено обов`язку дисциплінарної комісії завчасне письмово повідомляти поліцейського про ініціювання службового розслідування в письмовому провадженні та здійснювати будь-яку фіксацію у матеріалах службового розслідування про роз`яснення поліцейському його прав.
Права поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, визначені Дисциплінарним статутом, який поліцейський зобов`язаний знати, а їх реалізація відбувається у спосіб визначений у тому числі і Порядком № 893, тобто шляхом подання відповідних клопотань голові дисциплінарної комісії. Право на правничу допомогу не є абсолютним та в цій ситуації реалізується за ініціативи поліцейського стосовно, якого проводиться службове розслідування. Жодних клопотань апелянта поданих у спосіб, визначений Дисциплінарним статутом та Порядком № 893, матеріали службового розслідування не містять.
З приводу строків проведення службового розслідування відповідач зазначив, що частиною 3 статті 26 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником, а у разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.
Так, службове розслідування, яке розпочате наказом УПП в Харківській області ДПП від 01.08.2022 № 258, та продовжене на 15 днів наказом УПП в Харківській області ДПП від 11.08.2022 № 261, завершено з дотриманням встановленого Дисциплінарним статутом строку (25.08.2022), тобто на 25 день. Таким чином, можливий 30-денний строк на його проведення порушено не було.
При цьому питання визначення необхідності продовження строку службового розслідування віднесено до дискреційних повноважень керівника, який призначив службове розслідування, а твердження апелянта про незаконність наказу начальника УПП в Харківській області ДПП про продовження строку проведення службового розслідування є безпідставними.
Крім того, законодавцем встановлено дві умови, застосування дисциплінарного стягнення, а саме місяць з дати виявлення проступку та 6 місяців з дня його вчинення. Ці дві умови були дотриманні відповідачем при виданні наказу ДПП від 23.09.2022 № 540 «Про притягнення до працівника УПП в Харківській області ДПП дисциплінарного стягнення».
Також відповідач наголосив, що наведені представником апелянта твердження стосовно ОСОБА_4 є безпідставними, оскільки останній не міг жодним чином впливати на поведінку позивача та контролювати її, приховувати дисциплінарний проступок чи бути зацікавленим у результатах розслідування.
З приводу посилань позивача на невідповідність анкетних даних у службовій характеристиці, відповідач зауважив, що відповідно до довідки відділу кадрового забезпечення УПП в Харківській області ДПП у батальйоні № 1 УПП в Харківській області ДПП значився лише один працівник з прізвищем ОСОБА_7 , а саме позивач у справі.
У характеристиці зазначено рік народження позивача, дата прийняття на службу в поліцію та призначення на посаду. Враховуючи вищевикладене, помилкове зазначення в першому рядку службової характеристики ( ОСОБА_8 , а не ОСОБА_8 ) не може вказувати на те, що дисциплінарною комісією не отримано та не враховано відомостей, що характеризують саме позивача.
Підсумовуючи викладене, відповідач наполягав, що під час проведення службового розслідування, дисциплінарною комісією були взяті до уваги усі істотні та суттєві поза розумним сумнівом аспекти, котрі здатні вплинути на міру відповідальності особи.
При цьому втрата автоматичної зброї, набоїв, та магазину не є незначним проступком, як стверджує позивач, а відповідно до підпункту 2 пункту 1 наказу Національної поліції України від 19.07.2022 № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції» вчинення такого проступку поліцейським заслуговує на застосування найбільш суворого дисциплінарного стягнення – звільнення зі служби.
Відповідно до матеріалів службового розслідування, позивач перебуваючи без зброї, яку отримав перед початком зміни виявив її відсутність лише через тривалий час та після відповідного повідомлення громадян та колег. Втрачена зброя була повернена не позивачем, а командиром батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП, який забрав її у сторонньої особи.
Під час проведення службового розслідування, комісією, обставин, що пом`якшують відповідальність позивача не встановлено, як їх не надано і до суду.
Однак, суттєвою обставиною, за якої вчинений дисциплінарний проступок, є воєнний стан, протягом якого на поліцейського покладено додаткові повноваження, у тому числі сумлінно виконувати свої обов`язки. Вчинений позивачем проступок свідчить про повне нехтування та зневажання своїм статусом та посадою поліцейського, проявом абсолютно безвідповідального ставлення до Українського народу, якому він зобов`язаний служити, своїх службових обов`язків, що є грубим порушенням службової дисципліни та абсолютно дискредитує позивача, як поліцейського.
У поданій до суду апеляційної інстанції відповіді на відзив позивач, наполягав на своїй позиції, визначеній в апеляційній скарзі, та повністю її підтримав. Вважає, що при проведенні у відношенні нього службового розслідування було допущено ряд порушень діючого законодавства України щодо процедури розслідування, нехтування його правом на захист з боку керівництва а також членів комісії, упередженість з боку окремих її членів а також не з`ясування повних обставин, які мають значення для прийняття справедливого рішення, в результаті чого було прийнято несправедливе, упереджене та незаконне рішення у вигляді застосування найсуворішого дисциплінарного стягнення в Національній поліції - звільнення зі служби в поліції.
Зазначив, що Дисциплінарний статут Національної поліції України має вищу юридичну силу ніж наказ Національної поліції України від 19.07.2022 № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», оскільки останній є підзаконним актом, та у свою чергу є менш стабільним у часі застосування, ніж Дисциплінарний статут. Крім того в Дисциплінарному статуті Національної поліції України не має імперативної норми про застосування до працівника поліції, що випадково втратив зброю, найсуворішого виду дисциплінарної відповідальності - звільнення зі служби в поліції, та норми, яка б вказувала, що втрата зброї через випадковість чи необережність при поводженні зі зброєю є значним дисциплінарним проступком.
В іншій частині, доводи, викладені у відповіді на відзив повторюють зміст позовної заяви та апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України   фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач працював на посаді поліцейського-інспектора взводу № 1 батальйону №1 управління патрульної поліції ГУНП в Харківській області.
Наказом ГУНП в Харківській області від 01.08.2022 № 258 «Про призначення та проведення службового розслідування» було призначено та проведено службове розслідування (наказом ГУНП від 11.08.2022 № 261 «Про продовження строку проведення службового розслідування» службове розслідування було продовжено). В ході службового розслідування дисциплінарною комісією було встановлено, що інспектор взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП лейтенант поліції Гончаров Є.Ю. в порушення вимог Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.02.2016 № 70, не вжив всіх можливих заходів для забезпечення зберігання автоматичної і зброї АКС-74У № 803032, одного магазину до вказаної зброї та 30 набоїв калібру 5.45 мм, що призвело до їх втрати, тобто вчинив дисциплінарний проступок.
Під час проведення службового розслідування був опитаний командир роти №1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП капітан поліції ОСОБА_2 , який пояснив, що 31.07.2022 особовий склад роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП заступив на службу по охороні громадського порядку. О 06 год. 45 хв. підпорядкований особовий склад був вишикуваний для проведення цільового інструктажу, наголошено на необхідності дотримання вимог Інструкції і заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.02.2016 № 70, наказу Національної поліції України "Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції" від 19.07.2022 № 507, інших наказів та доручень керівництва УПП в Харківській області ДПП. ОСОБА_2 повідомив, що інструктаж проводився спільно з командиром взводу № 1 роти №1 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 . Отримання зброї здійснювалось під контролем командира взводу № 1 роти № 1 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 та згідно графіку отримання зброї роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП, а саме з 06.30 до 06.50 31.07.2022.
Згідно з дислокацією сил та засобів роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП екіпаж № К-10 складався з командира роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП капітана поліції ОСОБА_2 , інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 та поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП рядового поліції ОСОБА_6 . Після проведення інструктажу, особовий склад виїхав на район патрулювання. ОСОБА_2 в той час залишився за адресою: АДРЕСА_2 та перебував в кабінеті на нараді керівництва. ОСОБА_2 готував характеристики та дислокації сил та засобів особового складу роти № 1 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП. Приблизно об 11.00 ОСОБА_2 зателефонував черговий ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області та повідомив про реєстрацію повідомлення на скорочений номер екстреного виклику поліції « 102» з інформацією про те, що чоловік бачив, як військовослужбовці на автомобілі «НИВА», реєстраційні номери НОМЕР_3 , на чорному фоні, підібрали автоматичну зброю АКС-74У, яка випала з патрульного автомобіля на дорогу. ОСОБА_2 разом з іншими командирами негайно почали дзвонити підпорядкованим екіпажам. Лейтенант поліції Гончаров Є.Ю. повідомив, що його автоматична зброя АКС-74 НОМЕР_4 відсутня, пояснив тим, що поклав автоматичну зброю АКС-74У на кришку багажника автомобіля за адресою: АДРЕСА_3 , не перевіривши своє спорядження, не переконавшись у наявності автоматичної зброї АКС-74У, сів в службовий автомобіль з поліцейським ОСОБА_6 та почав рух. Через деякий час ОСОБА_2 зателефонував командир батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП підполковник поліції ОСОБА_10 та повідомив, що зброя виявлена та знаходиться в одному з батальйонів територіальної оборони, за адресою: АДРЕСА_4 . Прибувши за вказаною адресою виявлено командира батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП підполковника поліції ОСОБА_10 та тимчасово виконуючого обов`язки заступника командира батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП капітана поліції Смагу М.П., які повернули автоматичну зброю лейтенанту поліції ОСОБА_1 . Звіривши номер автоматичної зброї та перевіривши повну комплектацію магазину і набоїв (30 набоїв), за наказом командира батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП підполковника поліції ОСОБА_10 , лейтенант поліції ОСОБА_1 направився до відділу озброєння УПП в Харківській області ДПП для здачі автоматичної зброї АКС-74У № 803032, чотирьох магазинів до неї та 30 набоїв калібру 5.45 мм.
Аналогічне пояснення у ході проведення службового розслідування надав і командир батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП підполковник поліції Латишев В.О.
Дисциплінарною комісією 16.08.2022 також був опитаний командир військової частини № НОМЕР_2 територіальної оборони полковник ОСОБА_5 , який пояснив, що 31.07.2022 його підлеглі рухались по вулиці Сумській в місті Харкові та побачили, як зі службового автомобіля УПП в Харківській області ДПП TOYOTA PRIUS випала автоматична зброя АКС-74У з одним магазином до неї та 30 набоїв калібру 5.45мм, яку підлеглі підібрали та намагались наздогнати поліцейських, але їм це не вдалось. Підлеглі, зателефонували ОСОБА_5 та повідомили про вказану подію. Зброю доставили за адресою: АДРЕСА_4 . Під час перебування зброї у ОСОБА_5 , він зателефонував командиру батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП підполковнику поліції ОСОБА_10 , а останній підтвердив, що це його підлеглі загубили автоматичну зброю АКС-74У, один магазин до неї та 30 набоїв калібру 5.45мм. Через деякий час підполковник поліції ОСОБА_10 під`їхав та забрав зброю.
Відповідно до довідки начальника відділу озброєння УПП в Харківській області ДПП майора поліції Михайличенко С.О., інспектор роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_1 31.07.2022 отримав автоматичну зброю АКС-74 НОМЕР_4 , чотири магазини до неї та 120 набоїв калібру 5.45мм, про що поставив підпис у книзі видачі й приймання озброєння (ДСК). 31.07.2022 здано автоматичну зброю АКС-74 НОМЕР_4 , чотири магазини до неї та 120 набоїв калібру 5.45мм.
Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що інспектор взводу №1 роти №1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_1 порушив вимоги Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.02.2016 № 70, оскільки не вжив всіх можливих заходів для забезпечення зберігання автоматичної зброї АКС-74У № 803032, одного магазину до вказаної зброї та 30 набоїв калібру 5.45 мм, що призвело до їх втрати, тобто вчинив дисциплінарний проступок.
Наказом УПП в Харківській області ДПП від 23.09.2022 №540 до інспектора взводу №1 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
Наказом УПП в Харківській області ДПП від 20.10.2022 № 1329 о/с інспектора взводу №1 роти № 1 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_1 звільнено за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Не погоджуючись з вищевказаними наказами відповідача щодо звільнення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та доведеності відповідачем під час судового розгляду справи правомірності застосованого стягнення. За висновком суду за наслідками розгляду справи знайшло своє підтвердження вчинення ОСОБА_1 дій, які не сумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, підривають довіру до нього, як до носія влади, що безсумнівно, принижує високе звання поліцейського, яке мав позивач, викликає сумнів у високих моральних якостях.
Суд зазначив, що позивачем не доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваних наказів, які б могли вплинути на кінцевий результат.
Будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів порушення службової дисципліни, що виразились у залишенні без нагляду та втраті автоматичної зброї АКС-74 НОМЕР_4 , одного магазину до вказаної зброї та 30 набоїв калібру 5.45 мм під час несення служби 31.07.2022 року позивачем не наведено, а судом під час розгляду справи - не встановлено.
З огляду на положення Закону України “Про Національну поліцію” та Дисциплінарного статуту Національної поліції, суд першої інстанції дійшов висновку, що вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, а висновок службового розслідування сформований у межах компетенції та з врахуванням реального військового стану в Державі, а відтак спірні накази є правомірними та обґрунтованими, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку.
Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу начальника Департаменту патрульної поліції № 1329 о/с від 20.10.2022 року в частині звільнення зі служби в поліції інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Гончарова Євгенія Юрійовича, зобов`язання Департаменту патрульної поліції поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 управління патрульної поліції в Харківській області ДПП та стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 21.10.2022 року по день поновлення на посаді, суд першої інстанції зазначив, що такі вимоги є похідними від попередньої, а тому також не підлягають задоволенню.
Крім того, суд відмітив, що обрання того чи іншого виду дисциплінарного стягнення є правом роботодавця в залежності від його оцінки та кваліфікації дій особи, відносно якої має бути застосовано таке стягнення, тобто належить до дискреційних повноважень відповідача, який за умови встановлення факту порушення службової дисципліни має право з урахуванням всіх обставин справи та особи порушника обрати один з визначених законом видів покарання.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі - Закон № 580-VIII).
Положеннями статті 3 Закону № 580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Згідно з частиною 1 статті 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Правила етичної поведінки поліцейських, які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 за № 1179 (далі - Правила № 1179).
Зі змісту пункту 1 розділу І Правил № 1179 випливає, що ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування. 
На виконання  приписів абзаців 1, 2 та 7 пункту 1 розділу ІІ Правил № 1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: 
- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;
Слід зазначити, що відповідно до пункту 24 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,  Закону України  “Про правовий режим воєнного стану” Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202  в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Надалі, Указом Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”  від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України  “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”  від 18 квітня 2022 року № 259, затвердженого Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, тобто до 25 травня 2022 року, а Указом Президента України  “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”  від 17 травня 2022 року № 341, затвердженого Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 23 серпня 2022 року.
Згідно із частиною 2 статті 24 Закону № 580-VIII у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
З наведеного слідує, що під час воєнного стану на поліцейського покладено додаткові повноваження та обов`язки, дотримання та виконання яких мають здійснюватись працівниками поліції сумлінно.
Нормами частин 1 та 2 статті 19 Закону № 580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень регламентовано Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Положеннями частини 1 статті 1 Закону України “Про Дисциплінарний статут Національної поліції України” від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі по тексту – Дисциплінарний статут) визначено, що службова дисципліна – це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно з пунктами 1, 6 та 11 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.
Згідно зі статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
За правилами частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
Приписами частин 2-4 статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку, що рапорти командира роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП капітана поліції ОСОБА_2 від 31.07.2022 (а.с. 56), командира батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП підполковника поліції ОСОБА_10 (а.с.57,58), якими начальника управління патрульної поліції в Харківській області Стрижак А.О. повідомлено про втрату ОСОБА_1 автоматичної зброї АКС-74У, одного магазину та 30 набоїв рапорту та відомості, які містяться в інформаційно – телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (а.с. 54) щодо повідомлення 31.07.2022 об 11:18 про те, що за адресою АДРЕСА_5 , проїхав патрульний автомобіль та з нього випала автоматична зброя, яку підібрали військові на автомобілі «НИВА» д.н.з. НОМЕР_5 , є належною та достатньою підставою для призначення службового розслідування шляхом видання наказу від 01.08.2022 № 258 “Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії” стосовно ОСОБА_1 (а.с. 48-50).
Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зі служби в поліції звільнено відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України № 580-VIII у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Стверджуючи про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, який унеможливив подальше проходження позивачем служби в поліції, відповідач посилається на встановлені службовим розслідуванням від 01.08.2022 (а.с. 48-100) обставини порушення позивачем вимог підпунктів 1 та 2 пункту 6, підпункту 6 пункту 10 розділу І, пункту 3 розділу ІV Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.02.2016 № 70 та пункту 10 розділу VI Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 11.10.2018 № 828. 
Заперечуючи проти висновків службового розслідування позивач вказує на недотримання відповідачем процедури проведення службового розслідування в частині не повідомлення ОСОБА_1 про ініціювання та проведення такого розслідування, невідповідність висновків дійсним обставинам справи, та не співмірність застосованого до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Щодо обґрунтованості вказаних тверджень позивача колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 18 Дисциплінарного статуту поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України “Про захист персональних даних”, “Про державну таємницю” та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; користуватися правничою допомогою. 
Аналогічні права поліцейського відображені в пункті 2 розділу IV Порядку № 893.
Відповідно до частини 1 статті 27 Дисциплінарного статуту (в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення. 
Як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи, 31.07.2022 позивачем подано рапорт на ім`я начальника Управління патрульної поліції майора поліції Альони Стрижак, в якому позивач повідомив про обставини втрати ним автоматичної зброї під час несення служби (а.с. 59). 
В матеріалах справи також наявний рапорт ОСОБА_6 , який перебував 31.07.2022 у складі одного екіпажу разом з позивачем (а.с. 60). Зазначеним рапортом підтверджено обставини втрати зброї ОСОБА_1 .
В матеріалах справи також наявні пояснення позивача від 08.08.2022 з приводу обставин втрати ним автоматичної зброї, яка сталася 31.07.2022 за адресою АДРЕСА_5 , які за змістом повторюють рапорт позивача від 31.07.2022 (додаток до порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України (а.с. 62)).
З огляду на наявність в матеріалах справи вищевказаних рапорту позивача від 31.07.2022 та пояснень ОСОБА_1 від 08.08.2022, які вже відібрані у нього у межах проведення службового розслідування членом дисциплінарної комісії старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 , посилання позивача на його необізнаність про проведення службового розслідування за фактом вищевказаної події, яка сталася 31.07.2022, є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. 
Крім того, з вказаних пояснень позивача вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлено з його правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, про що свідчить особистий підпис позивача у відповідному розділі бланку пояснень (а.с.62).
Таким чином, доводи апелянта про існування перешкод для надання ним пояснень не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Надаючи оцінку доводам позивача стосовно порушення строків службового розслідування колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 3 статті 26 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що датою, з якої розпочато службове розслідування у спірних правовідносинах на підставі наказу Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП від 01.08.2022 № 258 є 01.08.2022 (а.с. 48).
11.08.2022 членом дисциплінарної комісії заступником начальника управління – начальником відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП капітаном поліції ОСОБА_11 подано доповідну записку «Про продовження терміну службового розслідування», мотивовану неможливістю зібрати всі необхідні матеріали протягом 15 днів (а.с. 51).
Наказом Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП від 11.08.2022 №261 продовжено термін проведення службового розслідування на 15 днів.
Згідно з положеннями частин 5, 6 статті 26 Дисциплінарного статуту, за результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок.
Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.
Висновок службового розслідування затверджено 25.08.2022 (а.с. 83), тобто на 24 день від його початку, таким чином можливий 30-денний строк на його проведення порушено не було.
Встановлені у справі вищевказані фактичні обставини дозволяють дійти висновку про дотримання відповідачем положень частини 3, 5, 6 Дисциплінарного статуту в частині строків проведення службового розслідування.
Колегія суддів зазначає, що реалізація прав поліцейського, якими він наділений під час службового розслідування, знаходиться у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із його власною поведінкою, яка має відповідати критеріям сумлінності, добросовісності та доброчесності, демонстрації прагнення до відкритості, а також існуванням істотних, вагомих та суттєвих аргументів.
Колегія суддів відхиляє доводи позивача про порушення відповідачем його права на захист, а саме не надання можливості скористатись правовою допомогою спеціаліста в галузі права, оскільки матеріали службового розслідування не містять відповідних клопотань позивача, наданих під час проведення службового розслідування, як і відмов дисциплінарної комісії у наданні позивачу можливості скористатись такою допомогою, що підтверджується дослідженими матеріалами справи. Доказів зворотного позивачем до суду не надано. 
На виконання приписів підпунктів 1, 2 пункту 6 розділу І Інструкції із заходів безпеки три поводженні зі зброєю, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.02.2016 № 70 (далі - Інструкція № 70) поліцейський, за яким закріплена вогнепальна зброя, зобов`язаний знати та точно виконувати вимоги, встановлені цією Інструкцією: забезпечити зберігання зброї і підтримувати її у справному та змащеному стані.
Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 70, вогнепальна зброя та боєприпаси до неї видаються поліцейському під його особисту відповідальність. Поліцейський зобов`язаний берегти і підтримувати в належному стані передану йому в користування вогнепальну зброю (боєприпаси) та обачливо поводитися з нею (ними) відповідно до вимог цієї Інструкції.
В силу підпункту 6 пункту 10 розділу І Інструкції № 70, категорично забороняється залишати зброю без нагляду, а також передавати її іншим особам. Відповідно до пункту 11 розділу І Інструкції 70, особа, яка допустила порушення заходів безпеки при поводженні зі зброєю, відповідає в установленому законодавством порядку. 
Виходячи зі змісту пункту 3 розділу IV Інструкції № 70, у однострої необхідно пістолет носити в кобурі з пістолетним ремінцем на надійно застебнутому поясному ремені, при цьому кобура повинна знаходитися спереду, з лівого або правого боку; автомат носити на автоматному ремені в положенні «на плечі», «на грудях», «на ремні», «за спиною».
Судом першої інстанції встановлено, підтверджено у суді апеляційної інстанції та не заперечується позивачем по справі, що 31.07.2022 під час несення служби, знаходячись біля службового автомобілю, зняв з плеч та поклав виданий йому автомат АКС-74 НОМЕР_4 на кришку багажника, а потім залишив вказану зброю зі спорядженим магазином на кришці багажника службового автомобіля, сів до автівки та поїхав, при цьому зброя з магазином, непомітно для нього впала на проїзджу частину.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає доведеним порушення позивачем підпунктів 1, 2 пункту 6, підпункту 6 пункту 10 розділу I, пункту 3 розділу IV Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70, пункту 10 розділу VI Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України, затвердженої наказом МВС від 11 жовтня 2018 року № 828, підпункту 1 пункту 3.1, 3.10 розділу ІІІ Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДДП від 22.11.2018 № 5217, що свідчить про скоєння ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, шо факт порушення позивачем службової дисципліни, в частині залишення позивачем без нагляду та втрати автоматичної зброї, магазину та набоїв під час воєнного стану на території України є  грубим порушенням вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 10 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту та підпунктів 1. 2 пункту 6, підпункту 6 пункту 10 розділу І, пункту з розділу IV Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70, п. 10 розділу VI Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України, затвердженої наказом МВС від 11 жовтня 2018 року № 828, підпункту 1 пункту 3.1, 3.10 розділу III Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП від 22.11.2018 № 5217.
Щодо правомірності застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення зі служби, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 наказу Національної поліції України від 19.07.2022 № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», керівникам структурних підрозділів центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві, державних установ, що належить до сфери управління Національній поліції (відповідно до компетенції), наказано застосовувати за результатами службових розслідувань за фактами причетності до скоєння корупційних кримінальних прав, незаконного застосування табельної і вогнепальної зброї або її втрати в умовах, що не пов`язані з веденням бойових дій, дорожньо-транспортних пригод з тяжкими наслідками, а також випадками керування транспортними засобами в стані (або з ознаками) сп`яніння, перебування на службі в стані сп`яніння, безпідставної відсутності на робочому місці (на службі) більше ніж добу до винних найсуворіший вид дисциплінарної відповідальності - звільнення зі служби в поліції.
Відповідно до частини восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
За результатами проведеного службового розслідування, відповідач дійшов висновку, що за вчинення дисциплінарного проступку позивача слід застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність встановленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.
При цьому, колегією суддів взято до уваги правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10.09.2020 у справі № 360/4790/19, відповідно до якого питання обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, але при цьому необхідно враховувати певні обставини. Суд здійснює правову оцінку рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень за критеріями частини другої статті 2 КАС України, які є межею для дискреційних повноважень останніх. Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед у тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим особою діянням.
Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 20.12.2019 у справі №804/2054/17, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте, його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що зі змісту Присяги працівника поліції, за недотримання якої накладено на позивача дисциплінарне стягнення, слідує, що його поведінка має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.
Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 17.06.2021 у справі 804/6242/17.
Порушення Присяги слід розуміти, як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 у справі № 815/4478/16.
Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №816/604/17).
Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 у справі № 815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
У контексті викладеного колегія суддів зазначає, що позивачем за наведених обставин вчинені дії, які не сумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, підривають довіру до нього, як до носія влади, що безсумнівно, принижує високе звання поліцейського, яке мав позивач, викликає сумнів у високих моральних якостях і самосвідомості його як поліцейського.
Суд апеляційної інстанції вказує, що з точки зору стороннього розсудливого спостерігача наведені обставини можуть свідчити про недодержання вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в службовий та позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку.
Зважаючи на встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини щодо скоєного позивачем під час дії воєнного стану дисциплінарного проступку, колегія суддів вважає доведеним недотримання позивачем службової дисципліни та співмірним обраний вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 .
Оскільки доводи позивача, які покладені в основу позову та апеляційної скарги, визнано безпідставними, а суд апеляційної інстанції не встановив процедурних порушень з боку відповідача під час проведення службового розслідування та видання наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача, при прийнятті яких відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування наказів Департаменту патрульної поліції № 540 від 23.09.2022 «Про застосування до працівника УПП в Харківській області ДПП дисциплінарного стягнення» та № 1329 о/с від 20.10.2022 в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 частини 1 ст. 77 Закону України “Про Національну поліцію ”.
З огляду на правомірність накладеного на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з займаної посади у зв`язку із наявністю факту вчиненого ним діяння, відсутні підстави для поновлення позивача на службі в органах Національної поліції та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що також зумовлює відмову у задоволенні цієї частини позову.
Така правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, який викладений у постановах від 28 листопада 2019 року у справі № 120/860/19а та від 04 грудня 2019 року у справі № 824/355/17-а.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Зважаючи на результат апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2023 по справі № 520/9527/22 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    В.Б. Русанова