УХВАЛА

20 вересня 2023 року  
м. Київ

справа №540/92/22
адміністративне провадження №К/990/26552/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Смоковича М.І., Радишевської О.Р., 
перевіривши касаційну скаргу  Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України 
на постанову  П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2023 року
у справі за позовом Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
Первинна профспілкова організація працівників територіальних органів Міністерства юстиції України звернулась в інтересах ОСОБА_1 до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції,  у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 01 листопада 2021 року № 2614/к "Про звільнення";
- поновити на посаді заступника начальника Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту з 03 грудня 2021 року;
- стягнути з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 03 грудня 2021 року по день ухвалення рішення суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року задоволено позовні вимоги, а саме:
- визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 01 листопада 2021 року № 2614/к "Про звільнення".
- поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту з 03 грудня 2021 року.
- стягнуто з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 115 180,08 грн.
Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року, що ухвалено за заявою ОСОБА_1 , здійснено розподіл судових витрат та стягнуто з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції та Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу (10 000,00 грн з кожного).
Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року, що ухвалено за заявою Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України, здійснено розподіл судових витрат та стягнуто з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції та Міністерства юстиції України на користь Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України витрати на професійну правничу допомогу (10000,00 грн з кожного).
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2023 року скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року та додаткові рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року, ухвалено у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, Первинна профспілкова організація працівників територіальних органів Міністерства юстиції України подала касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 17 липня 2023 року касаційну скаргу Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України повернуто у зв`язку із відсутністю підстав касаційного оскарження.
31 липня 2023 року касаційна скарга повторно надійшла до Верховного Суду. 
Ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2023 року касаційну скаргу Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України залишено без руху з установленням скаржнику строку для подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів на обґрунтування вказаної заяви.
28 серпня 2023 року від Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України надійшла заява про поновлення строку на касаційне оскарження, яка обгрунтована тим, що оскаржувану постанову отримано 23 червня 2023 року. При цьому вперше із касаційною скаргою скаржник звернувся до Верховного Суду 29 червня 2023 року, та яка надійшла до суду 03 липня 2023 року. Однак, ухвалою Верховного Суду від 17 липня 2023 року касаційну скаргу повернуто скаржнику. 
Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (ч. 3 ст. 329 КАС України).
З огляду на викладене, наявні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки скаржником подана первісна касаційна скарга протягом 30 днів з дня отримання оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, а також повторно подана касаційна скарга після повернення Верховним Судом, без надмірних зволікань та у розумний строк.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Так перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник посилається на пункти 1 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підстави касаційного оскарження.
Щодо посилання на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 30 листопада 2022 року у справі №280/3443/21, від 14 червня 2021 року у справі №160/12521/19, від 11 серпня 2021 року у справі №640/3002/20, від 26 травня 2022 року у справі №280/4678/20 щодо застосування пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України.
При цьому, обов`язковою умовою є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду та у якій подається касаційна скарга).
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Разом з тим, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.
Проаналізувавши вказані вище постанови Верховного Суду, слід зазначити, що правовідносини між даною справою та вказаними справами не є подібними. 
Так, у вказаній справі суд першої інстанції дійшов висновку про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Разом з тим, суд апеляційної інстанції розглянув справу порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України.
Натомість, у справі №160/12521/19, на яку посилається скаржник, суд апеляційної інстанції розглянув дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Однак, справа підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки суд першої інстанції, відкривши спрощене позовне провадження, в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається. 
У справі №640/3002/20 вирішувалось питання щодо помилкового розгляду справи у суді апеляційної інстанції на підставі пункту 3 частини першої статті 311 КАС України (Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Тобто, питання щодо застосування пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України не вирішувалось.
У справі №280/4678/20 Верховний Суд констатував, що розгляд справи судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження і наявність клопотання учасника справи про розгляд справи в суді апеляційної інстанції за його участю, спростовують наявність підстав, передбачених частиною першою статті 311 КАС України, для розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції у спрощеному провадженні без виклику сторін (в порядку письмового провадження).
Отже, жодна із перелічених справ не є подібною до правовідносин, які склались у цій справі.
Разом з тим, касаційна скарга не містить будь-якого обґрунтування подібності таких правовідносин. Водночас, суд апеляційної інстанції не застосував під час розгляду справи пункт 1 частини 1 статті 311 КАС України.
Крім того, позивач зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував п. 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 24 липня 2020 року у справі № 816/654/17.
Проаналізувавши постанову Верховного Суду від 24 липня 2020 року у справі № 816/654/17 та вказану справу слід зазначити, що правовідносини не є подібними, оскільки під час вирішення вказаних справ діяли різні редакції  Закону України "Про державну службу".
Наведене обґрунтування підстав звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою не є достатнім у розумінні пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Також в касаційній скарзі позивачем зазначено, що вона подана на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною другою і третьою статті 353 КАС України.
Скаржник вказує, що частиною 2 ст. 353 КАС України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обгрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу; або 4) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
При цьому, пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про недослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.
Аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку про те, що обґрунтування необхідності касаційного оскарження у зв`язку із недослідженням судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, можливе за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі інших підстав для касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.  Тобто, указане порушення процесуального права не може бути самостійною підставою для касаційного оскарження.
У відсутності обґрунтованих підстав, визначених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України, Суд позбавлений можливості прийняти доводи скаржника щодо наявності підстави передбаченої пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України.
Крім того, відповідно до пункту 4 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
Також скаржник посилається на пункт 3 частини 3 статті 353 КАС України, якою передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
Проаналізувавши вказані скаржником підстави касаційного оскарження судових рішень, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження на підставі пункту 4 частини 4 статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Поновити Первинній профспілковій організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України строк на касаційне оскарження постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2023 року у справі №540/92/22.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2023 року у справі №540/92/22.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                 В. Е. Мацедонська 
Судді                                                                                                     М. І. Смокович
                                                                                                              О. Р. Радишевська