ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2023 року	Львів	Справа № 461/4381/23 пров. № А/857/14468/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                  Обрізко І.М., 
суддів                                                                      Іщук Л.П.,  Шинкар Т.І.,
за участю секретаря судового засідання                    Демчик Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 червня 2023 року, прийняте суддею Мироненко Л.Д. у м. Львові, у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови,-

                                                                встановив:

ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся з адміністративним позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради  (надалі – відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП №1243244683 від 01.05.2023.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 15 червня 2023 позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 1243244683 від 01.05.2023 та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Задовольняючи позов, суд враховуючи показання свідка ОСОБА_2 , яка в судовому засіданні визнала факт вчинення саме нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, дійшов висновку про відсутність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а отже й відсутності складу адміністративного правопорушення, викладеного у постанові про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 1243244683
Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із  неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом позбавлено можливості Департаменту в поданні відзиву на позовну заяву, відтак, порушено принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Судом не було належним чином повідомлено відповідача про відкриття провадження, про дату час і місце судового засідання, не було відкладено розгляд справи в судовому засіданні при відсутності відомостей про повідомлення відповідача про розгляд справи.
Звертає увагу на те, що Кабінетом Міністрів України 14 листопада 2018 прийнято постанову «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів».
Наявні подія і склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки на транспортному засобі BMW 320d, державний номерний знак НОМЕР_1 , який, згідно з Єдиним реєстром транспортних засобів зареєстровано за позивачем, - було здійснено зупинку о 09:53 год за адресою: м. Львів, на вул. Мечникова і. 25, про що зазначено на матеріалах фотофіксації адміністративного правопорушення, наведених у додатку 3, в верхньому лівому куті. Даний транспортний засіб знаходився в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», що не відповідає вимогам п.8.4в і п. 3.34 розділу 33 ПДР.
Ні позивач, ні будь-хто інший не звертався до Департаменту із заявою про звільнення від адміністративної відповідальності чи про визнання факту вчинення вказаного адміністративного правопорушення, як у визначений ст.279-3 КУпАП строк так і після його спливу, не просили про поновлення такого строку.
Як наслідок підстав для звільнення від адміністративної відповідальності немає.
Позивач всупереч вимогам ст. 77 КАС України не надав достатніх належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП, ст. 72, 73 КАС України доказів, які б підтверджували незаконність винесення постанови. Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду обов`язок доказування розподіляється також таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №536/583/17).
Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову та закрити провадження у справі.
В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено, що  01 травня 2023 інспектором з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Суряком Степаном Івановичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 1243244683 до повідомлення серії ЛВ №00349668 від 29 березня 2023, відповідно до якої 29 березня 2023 о 09 год. 53 хв. водієм транспортного засобу BMW 320D GT, д.н.з. НОМЕР_1 здійснено зупинку за адресою: м. Львів, вул. Мечникова, 25, чим порушено вимоги пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».
Даною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 (триста) гривень.
Крім того, з вищевказаної постанови вбачається, що транспортний засіб BMW 320D GT, д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_2 .
Допитана в судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції свідок ОСОБА_2 повідомила, що 29.03.2023 вона була на лікуванні у м. Львові і саме вона здійснила зупинку транспортного засобу BMW 320D GT, д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Львів, вул. Мечникова, 25, чим порушила п.3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху. Додатково зазначила, що свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення визнає та готова сплатити адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ч.1 ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.
Частинами першою, другою та п`ятою статті 279-1 КУпАП визначено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
Відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:
ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;
особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Отже, з вищевикладених імперативних положень КУпАП, відповідальна особа звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у випадку якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Однак, у матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_2 до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності. 
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові наведено порядок оплати штрафу належною особою, зокрема, особою, яка вчинила провопорушення.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Доказом вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП є оскаржувана постанова серії РАП №1243244683 від 01.05.2023.
Частиною 2 ст. 283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Відповідно до ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:
дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;
транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);
технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);
розмір штрафу та порядок його сплати;
правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;
відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) містить інформацію про адресу веб-сайту https://inspector.lviv.ua/ в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображеннями транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення.
Таким чином, на думку суду, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, винесеною у спосіб передбачений законодавством, відтак, підстав для її скасування немає.
Крім того, відповідно до ч.3 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо, зокрема, справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
У матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач був належним чином повідомлений  про дату, час і місце судового засідання.
Щодо вимоги апелянта про закриття провадження, то в задоволенні такої слід відмовити, оскільки ст. 286 КАС України не передбачає  повноважень суду закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення  у випадку залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін (у випадку відмови у задоволенні позову).
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального та порушенні норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                         постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради задовольнити частково.
Скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 червня 2023 року у справі №461/4381/23 та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 18.09.2023.