Дата документу 08.08.2023 Справа № 334/2026/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 334/2026/23
Провадження №22-ц/807/1098/23
Головуючий в 1-й інстанції – Коломаренко К.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року                                                місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Крилової О.В., Полякова О.З.,	
секретар	Камалова В.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2023 року, постановлену у м. Запоріжжі у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, державного кадастрового реєстратора відділу у Бобринецькому (Компаніївському) районі головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Бокової Анни Сергіївни, треті особи: інженер-землевпорядник ТОВ «Центр землеустрою та геодезії» Мілєва Ольга Федорівна, Запорізька міська територіальна громада в особі Запорізької міської ради, про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, скасування державної реєстрації земельної ділянки,- 

В С Т А Н О В И В:

17.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, державного кадастрового реєстратора відділу у Бобринецькому (Компаніївському) районі головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Бокової Анни Сергіївни, вимогами якого просить: 1) визнати недійсним рішення Державного кадастрового реєстратора відділу у Бобринецькому (Компаніївському) районі головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Бокової Анни Сергіївни про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:04:025:0475; 2) зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та має кадастровий номер 2310100000:04:025:0475 шляхом закриття поземельної книги. Також позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер 2310100000:04:025:0475. Заява вмотивована тим, що у позивача є підстави вважати, що дана земельна ділянка може бути зареєстрована у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і далі відчужена на користь третіх осіб. Вказує, що власником однієї із квартир його будинку вже здійснено відчуження спільного майна, а саме господарчі споруди будинку АДРЕСА_1 без отримання згоди позивача за договором дарування від 10.07.2020. Вказане стало підставою для звернення до суду з заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2023 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, державного кадастрового реєстратора відділу у Бобринецькому (Компаніївському) районі головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Бокової Анни Сергіївни, треті особи: інженер-землевпорядник ТОВ «Центр землеустрою та геодезії» Мілєва Ольга Федорівна, Запорізька міська територіальна громада в особі Запорізької міської ради, про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, державна реєстрація земельної ділянки, враховуючи її цільове призначення, може бути вмотивована лише наміром подальшої її реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно тією особою на підставі заяви якої була виконана вказана державна реєстрація, що підтверджує наявність ризиків відчуження спірної земельної ділянки, що в подальшому ускладнить виконання рішення суду про задоволення вимог позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу – без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви щодо забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що застосування заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на земельну ділянку, неможливе без надання жодних доказів того, що наявне достатньо обґрунтоване припущення існування наміру у відповідача здійснити відчуження вказаної нерухомості. При цьому, вказаних обставин заявником не доведено, матеріали справи не містять доказів вчинення будь-ким будь-яких дій, спрямованих на відчуження спірної земельної ділянки чи розташованого на ній нерухомого майна. Більш того, позивачем додано до клопотання Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з якого вбачається, що станом на 20.02.2022 право власності на земельну ділянку кадастровий номер 2310100000:04:025:0475 за жодною особою не зареєстровано, при цьому, відомостей щодо вказаної земельної ділянки станом на день звернення з відповідною заявою про забезпечення позову суду не надано. Крім того, позовні вимоги пред`явлені до головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, державного кадастрового реєстратора відділу у Бобринецькому (Компаніївському) районі головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, разом з тим з поданої заяви не вбачається, чиї саме дії можуть бути спрямовані на відчуження земельної ділянки про арешт якої в якості забезпечення позову просить позивач.

З вказаними висновками суду першої інстанції, погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно з п. 6, 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання. 

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19).

Під час оцінки зазначеної співмірності, необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року № 753/22860/17, провадження № 14-88цс20).

Позивач у позові зазначає, що відповідачами у справі порушено його право користування земельною ділянкою, яка є частиною прибудинкової території за адресою АДРЕСА_1 , знаходиться у комунальній власності 
Запорізької міської ради, шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію такої земельної ділянки. Предметом позову при цьому є правомірність прийняття рішення про державну реєстрацію земельної ділянки, і у разі задоволення позову вказане рушення за вимогами позивача повинно бути визнано недійсним, державна реєстрація повинна бути скасована шляхом закриття поземельної книги.

Таким чином, позивачем оскаржується правомірність прийняття відповідачами рішення щодо державної реєстрації земельної ділянки. Заявлено вимоги немайнового характеру.

Відомостей про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку матеріали справи не містять. За вказаних обставин, невжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладання арешту на земельну ділянку не ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у цій справі, оскільки предметом позову у справі є позовна вимога немайнового характеру, і забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами у справі. 

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що судом постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з дотриманням вимог ЦПК України, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2023 року у цій справі залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 09 серпня 2023 року.

Головуючий, суддя-доповідач                                                С.В. Кухар

Судді:                                                                         О.В. Крилова

О.З. Поляков