ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2023 року          м.Дніпро         Справа №  904/1876/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Березкіна О.В.- доповідач                                                 
судді:  Дармін М.О.,  Іванов О.Г., 
секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.   
Зміна складу судової колегії відбулася на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів  від 03.08.2023 р.
Представники сторін:
від позивача: Юрченко І.О., адвокат;
від відповідача: Тропіна О.М., адвокат.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу     Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтотехкомплект" 
на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2023 року про забезпечення позову у справі №904/1876/23 
за позовом Українсько-американського товариства з обмеженою відповідальністю "Укртехнопром-Типографія" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтотехкомплект" 
про стягнення вартості втраченого майна.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Українсько-американське товариство з обмеженою відповідальністю «УКРТЕХНОПРОМ-ТИПОГРАФІЯ» звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОАВТОТЕХКОМПЛЕКТ» із позовом про стягнення  вартості втраченого майна у розмірі 5 388 133, 83 грн.
Разом із позовною заявою 12.04.2023 надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно:
- нежитлова будівля, розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (стара назва Дніпропетровськ), вулиця Верхоянська, будинок, 40б, реєстраційний номер майна у Реєстрі прав власності на нерухоме майно: 21900591;
- будівлі та споруди, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця   Верхоянська, будинок, 49, (адреса відповідно до старого адміністративного поділу: Дніпропетровська обл, Дніпровський р-н, с-ще Південне, вулиця Верхоянська, будинок 49), реєстраційний номер майна у Реєстрі прав власності на нерухоме майно: 29562533, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОАВТОТЕХКОМПЛЕКТ" (м. Дніпро, вул. Верхоянська, 49, ідентифікаційний код юридичної особи 13417954) на праві власності.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2023 року у справі №904/1876/23 заяву Українсько-американського товариства з обмеженою відповідальністю "Укртехнопром-Типографія" про вжиття заходів забезпечення позову у справі задоволено.
Суд вжив заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно: нежитлова будівля, розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (стара назва Дніпропетровськ), вулиця Верхоянська, будинок, 40б, реєстраційний номер майна у Реєстрі прав власності на нерухоме майно: 21900591; будівлі та споруди, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Верхоянська, будинок, 49, (адреса відповідно до старого адміністративного поділу: Дніпропетровська обл, Дніпровський р-н, с-ще Південне, вулиця Верхоянська, будинок 49), реєстраційний номер майна у Реєстрі прав власності на нерухоме майно: 29562533, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОАВТОТЕХКОМПЛЕКТ" (м. Дніпро, вул. Верхоянська, 49, ідентифікаційний код юридичної особи 13417954) на праві власності.
Не погодившись з ухвалою суду, відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтотехкомплект" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2023 року у справі №904/1876/23 скасувати та в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування своєї  скарги апелянт посилається на неправильне застосування  норм  матеріального та процесуального права,  без дослідження  та надання належної оцінки обгрунтуванню співмірності та ефективності вжиття заходів забезпечення  позову, неповне з`ясування обставин справи, не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Зокрема,  апелянт  вважає, що  звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач не обгрунтував причини звернення з такою заявою та не надав суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Суд не встановив наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.
Апелянт зазначає, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2023 року у справі №904/1876/23 та відмови в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2023 року у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя      Березкіна О.В. (доповідач), судді: Антонік С.Г., Іванов О.Г.
Ухвалою  Центрального      апеляційного господарського суду від 07.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтотехкомплект" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2023 року у справі №904/1876/23, розгляд справи №904/1876/23 призначено в судовому засіданні на 07.08.2023 року об 09:45 год. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал судових засідань №207.
Рішенням ВРП від 20.07.2023р. ОСОБА_1 , звільнено з посади судді Центрального апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, у зв`язку з чим, на підставі розпорядження керівника апарату суду №1535/23 від 03.08.2023, проведено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2023 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя   Березкіна О.В. (доповідач), судді: Дармін М.О., Іванов О.Г.
Відповідно до статті  273 господарського процесуального кодексу України       апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
07.08.2023 року в судовому засіданні представник  відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу суду про забезпечення позову та відмовити  у задоволенні даної заяви.
Представник позивача у справі  заперечував  проти доводів апеляційної скарги, просив   ухвалу суду залшити без змін.
          Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення   представників сторін, дослідивши матеріали справи,  перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивач – Українсько-америкамське товариство з обмеженою відповідальністю "Укртехнопром-Типографія"  посилався на те, що ціна позову у десятки разів перевищує розмір статутного капіталу відповідача, проте майно,  на яке може бути звернено стягнення з метою виконання рішення суду у разі задоволення позову, може бути відчужене боржником, що може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог прокурора. 
Забезпечення позову шляхом накладення арешту (тимчасового обмеження права на відчуження та розпорядження майном) на вищевказане нерухоме майно, що належить відповідачеві на праві власності, в межах суми заявлених позовних вимог, без обмеження/позбавлення права користування ним, не буде мати наслідком припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, не призведе до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості та є співмірним із заявленими позовними вимогами.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову  шляхом накладання арешту на нерухоме майно: нежитлову будівлю, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (стара назва Дніпропетровськ), вулиця Верхоянська, будинок, 40б, реєстраційний номер майна у Реєстрі прав власності на нерухоме майно: 21900591; будівлі та споруди, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Верхоянська, будинок, 49, (адреса відповідно до старого адміністративного поділу: Дніпропетровська обл, Дніпровський р-н, с-ще Південне, вулиця Верхоянська, будинок 49), реєстраційний номер майна у Реєстрі прав власності на нерухоме майно: 29562533, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОАВТОТЕХКОМПЛЕКТ" (м. Дніпро, вул. Верхоянська, 49, ідентифікаційний код юридичної особи 13417954) на праві власності, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для забезпечення позову, оскільки заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють дані правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.
Колегія  суддів  погоджується з такими  висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Умовою застосування заходів для забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.
Згідно з частиною 1 статті 137 ГПК  України, позов забезпечується:
1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;
6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;
8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;
9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.
Виходячи з положень статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.
          Відповідно до статті 139 ГПК України, заява про забезпечення позову повинна містити обгрунтування  необхідності забезпечення  позову,  а тому, з цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. 
Як вбачається з  матеріалів справи,  позовні вимоги позивача, заявлені до відповідача, складають    вартість втраченого майна у розмірі 5   388   133, 83 грн., що є значною  сумою.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач має зареєстрований статутний капітал на рівні 197   100 грн., що значно менше суми заявлених до відповідача позовних вимог.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки № 324114790 від 27.02.2023) за відповідачем зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, адреса нерухомого майна: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вулиця Верхоянська, будинок, 40б, реєстраційний номер майна: 21900591, вартість вказаного майна відсутня.
Крім того, за відповідачем зареєстровано право власності на будівлі та споруди, адреса нерухомого майна: Дніпропетровська обл, Дніпровський р-н, с-ще Південне, вулиця Верхоянська, будинок 49) (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 29562533). Площа земельної ділянки (кв. м): 46049, відповідно загальна вартість нерухомого майна (грн.): 16   912   522 грн., та згідно відкритих даних, які містяться в державних реєстрах, інше майно у відповідача відсутнє.
Таким чином, забезпечення позову шляхом накладення арешту (тимчасового обмеження права на відчуження та розпорядження майном) на нежитлову будівлю, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вулиця Верхоянська, будинок, 40б, (реєстраційний номер майна: 21900591) та будівлі і споруди,   що розташовані: Дніпропетровська обл, Дніпровський р-н, с-ще Південне, вулиця Верхоянська, будинок 49) (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 29562533), які належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОАВТОТЕХКОМПЛЕКТ" на праві власності, в межах суми заявлених позовних вимог, без обмеження/позбавлення права користування ним, не буде мати наслідком припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості,   є співмірним, адекватним із заявленими позовними вимогами, та не   позбавляє права користування ним.
Крім того, такий захід забезпечення позову як арешт, в розумінні ч.4   ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", є різновидом обтяження речових прав на нерухоме майно та підлягає державній реєстрації.
Згідно з приписами ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" наявність зареєстрованого обтяження речового права   на нерухоме майно є підставою для відмови в проведенні державної реєстрації прав на таке майно.
Тобто, державна реєстрація арешту нерухомого майна виключає проведення у подальшому будь-яких реєстраційний дій щодо такого нерухомого майна, доки не буде проведено державну реєстрацію припинення такого обтяження як арешт, що  свідчить про дотримання балансу  інтересів сторін  у даному спорі, і відповідно, спростовує довод апелянта про  адекватність обраного виду забезпечення позову.
Посилання апелянта на те, що   судом накладено арешт на майно, яке не є предметом спору, є безпідставними, оскільки  у справах, де предметом спору  є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову.
Така правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду у справі № 381/4019/18 від 12.02.2020 року.
При цьому,  доводи апелянта про   відсутність доказів  можливого ухилення  відповідача  від  виконання рішення суду у майбутньому  з огляду на те, що ним  було виконано рішення  суду у справі  № 904/4194/20 про стягнення на користь позивача  неустойки у вигляді штрафу у сумі 538 813 грн., не спростовує висновки суду першої інстанції, у тому числі, з огляду на  розмір  заявлених   позовних вимог  у зазначеній справі та справі, яка переглядається апеляційним  судом – 5  388 133,83 грн.
Інші доводи апелянта є безпідставними  і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.
Відповідно до статті 144 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (ч.1).   Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів (ч.2). Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (ч.4).
          З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову,  а  тому  відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтотехкомплект" – залишити  без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2023 року у справі №904/1876/23 про забезпечення позову- залишити без змін.
   Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення  у порядку та  випадках, передбачених ст.287 ГПК України.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 11.08.2023року.

Головуючий суддя                                                                     О.В.Березкіна 
                                 
Суддя                                                                                            О.Г.Іванов 

Суддя                                                                                            М.О.Дармін