ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/12/22  Номер провадження 22-ц/814/3647/23	Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В.  Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2023 року 	м. Полтава	

       Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого судді Прядкіної О.В., 
суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., 
розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом адвоката Гришко Інни Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання 
за апеляційною скаргою адвоката Оніпко Тамари Євгеніївни в інтересах ОСОБА_2 
на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 17 квітня 2023 року, прийнятого під головуванням судді Парахіної Є.В. в м.Полтаві,-

в с т а н о в и в :
У січні 2022 року адвокат Гришко І.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до районного суду з даним позовом. Зазначала, що ОСОБА_1 перебувала до 23 квітня 2008 року з відповідачем у шлюбі, від якого мають сина – ОСОБА_3 , який є студентом 3 курсу денного відділення у Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж інформаційних технологій та землевпорядкування Національного авіаційного університету». Термін навчання з 01.09.2019 року до 30.06.2023 року. 
Просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходів) на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , щомісячно з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною 23 років.
Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 17 квітня 2023 року позов адвоката Гришко Інни Юріївни в інтересах  ОСОБА_1  задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти щомісячно в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення 23-річного віку, починаючи з 05 січня 2022 року.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.
В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення допущено до негайного виконання.
Рішення оскаржила адвокат Оніпко Т.Є. в інтересах ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вказує, що ОСОБА_4 навчається дистанційно, має академічні борги з навчання, то наразі стоїть питання про відрахування його з навчального закладу. З квітня 2022 року мешкає в м.Ровно та працює барменом та офіціантом і повертатися до м.Київ не бажає, однак суд не дав оцінку зазначеним обставинам.
У відзиві адвокат Гришко І.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення районного суду без змін .
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України. 
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).
Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 21 червня 2003 року перебувала з ОСОБА_2 в шлюбі, який розірвано 23.04.2008 року. 
Вони є батьками ОСОБА_3 , який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з матір`ю. 
На час звернення до суду з даним позовом ОСОБА_3 навчався на 3 курсі денного відділення у Відокремленому структурному підрозділі "Фаховий коледж інформаційних технологій та землевпорядкування Національного авіаційного університету" за спеціальністю "Геодезія та землеустрій" за кошти державного бюджету, термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 рік. 
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначала, що у зв`язку із навчанням ОСОБА_3 вона не має можливості самостійно здійснювати всі витрати пов`язані з навчанням, у зв`язку з чим просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь на утримання повнолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходів), щомісячно до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення 23-річного віку, починаючи з 05 січня 2022 року.
Районний суд, частково задовольняючи позовні вимоги, своє рішення мотивував наявністю передбачених ст. 199 Сімейного Кодексу України підстав для виникнення у відповідача обов`язку на участь в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання та стягнення аліментів у розмірі 1/6 від його заробітку (доходу) щомісячно. 
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;  наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання;  3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Аналогічний висновок по застосуванню ст.199 СК України  міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 вказував, що частково визнає позовні вимоги та просив суд з врахуванням наявності у нього двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу та дружини, яка не працює, визначити до стягнення аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , який навчається, у розмірі не більше 1/8 частини заробітку до закінчення сином строку навчання ( а.с.49-51).
Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітнього сина, суд першої інстанції врахував факт знаходження на утриманні відповідача трьох осіб ( двох неповнолітніх синів та дружини), проте визначив до стягнення аліменти у розмірі 1/6 від його заробітку (доходу) щомісячно, що є, на думку колегії суддів занадто обтяжливим для відповідача, у зв`язку з чим слід змінити рішення в цій частині, визначивши до стягнення аліменти у розмірі 1/8 частини його заробітку.
Крім того, зважаючи на те, що термін навчання ОСОБА_3 визначений до 30.06.2023 року, то саме до цієї дати і слід стягувати аліменти.

Правило частини другої статті 199 СК України виключно передбачає припинення права повнолітньої дитини на утримання у разі припинення нею навчання, тобто закінчення або відрахування з навчання у навчальному закладі.

Ростислав ОСОБА_5 30 червня 2023 року  отримав диплом молодшого спеціаліста НОМЕР_1 про закінчення відокремленого структурного підрозділу "Фаховий коледж інженерії, управління та землевпорядкування Національного авіаційного університету", копія якого додана до відзиву адвоката Гришко І.О на апеляційну скаргу.
Отже, не заслуговують на увагу припущення апеляційної скарги адвоката Оніпко Т.Є. відносно можливого відрахування з учбового закладу ОСОБА_3 .
Доводи щодо роботи ОСОБА_3 в м.Ровно барменом чи то офіціантом не підтверджені належними доказами.
У відповідності до ст. 12,13 ЦПК України сторони несуть тягар по доведенню обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги та заперечення. 
Згідно ст. 77  ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Апеляційна скарга не містить чітких та конкретних доказів на підтвердження цих обставин.
Відносно інших доводів апеляційної скарги слід зазначити наступне :
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. 
Позивачем до позовної заяви додані довідки про реєстрацію її та сина - ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 (а.с.8,12), що територіально відноситься до підсудності Ленінського районного суду м.Полтави.
Тимчасове проживання сина в гуртожитку на час навчання, а не разом з позивачем, не позбавляє права, ОСОБА_1 як матері на звернення до суду з позовними вимогами щодо стягнення аліментів на його утримання.
Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_6 на порушення судом першої інстанції норм процесуального права не узгоджуються з матеріалами справи. 
Так, представник відповідача неодноразово, п`ять разів поспіль (29.09.2022 року, 23.11.2022 року, 31.01.2023 року, 22.03.2023 року та 15.04.2023 року( заява отримана судом 17.04.2023 року) просила суд відкласти розгляд справи, при цьому не подаючи жодного документу на підтвердження поважності причин відсутності (а.с.139,145,150,159,166).
Ухваливши по справі рішення за таких обставин у відсутність відповідача та його представника, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, суд першої інстанції діяв у межах вимог п.4 ст.223 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги  про неможливість подати  адвокатом  необхідні докази в ході судового засідання, призначеного  на 17 квітня 2023 року,  суперечать положенням ст. 83 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Оніпко Тамари Євгеніївни в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення  Ленінського районного суду м.Полтави від 17 квітня 2023 року  змінити, визначивши до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів щомісячно в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 05 січня 2022 року до закінчення ним навчання -30 червня 2023 року/
В іншій частині  рішення  Ленінського районного суду м.Полтави від 17 квітня 2023 року  залишити без змін.
  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09.08.2023 року.

Головуючий суддя                                                                 О.В. Прядкіна
Судді:                                                                                 С.Б. Бутенко
                                                                                                                       О.І. Обідіна