П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 серпня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 400/4553/23	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                   суддів  – Турецької І.О.,
                                – Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року, прийняте у складі суду судді Гордієнко Т.О. в місті Миколаїв, по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 10324,53 грн,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 10324,53 грн.
В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що відповідач має податковий борг, який є узгодженим, проте всупереч вимогам чинного законодавства він є не погашеним.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року позов Головного управління ДПС у Миколаївській області задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Державного бюджету податковий борг у сумі 9891,82 грн. В решті позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовну заяву повністю.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що зі змісту рішення суду першої інстанції не зрозуміло, із яких міркувань визначено суму єдиного податку як неузгоджену в розмірі 432,71 грн. Апелянт вказує, що неподання декларацій не звільняє платника податків від обов`язку їх сплати у випадках передбачених законом, при цьому податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення платником за всіма видами податків і зборів.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
У даному випадку спірним є рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні податкового боргу на суму 432,71 грн.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідач є платником податків, тому за приписами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановленим цим кодексом.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Податковий борг відповідача складає 10324,53 грн., з яких:
- 2091,97 грн. з податку на доходи фізичних осіб, що підтверджується податковою декларацією за 2020 рік, якою відповідач самостійно визначив суму податкового зобов`язання у розмірі 2091,97 грн.;
- 174,33 грн. з військового збору, що підтверджується податковою декларацією за 2020 рік, якою відповідач самостійно визначив суму податкового зобов`язання у розмірі 174,33 грн.;
- 1472,54 грн. з орендної плати з фізичних осіб (з урахуванням сплати у сумі 34,80 грн.), що підтверджується: податковою декларацією з плати за землю за 2019 рік, якою відповідач самостійно визначив суму податкового зобов`язання за листопад 2019 року у сумі 92,30 грн. (позивач зазначає про 92,28 грн. боргу за цей період), за грудень 2019 року – 92,28 грн.; податковою декларацією з плати за землю за 2020 рік, якою відповідач самостійно визначив суму податкового зобов`язання за січень-листопад 2020 року по 110,23 щомісячно грн., за грудень 2020 року – 110,25 грн.;
- 3304,72 грн. з єдиного податку (з урахуванням сплати у сумі 79,58 грн.) за липень 2020 - листопад 2020 року, за червень 2021 – грудень 2021, січень-березень 2022 року, що підтверджується заявою про застосування спрощеної системи оподаткування;
- 3280,97 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (з урахуванням сплати у сумі 0,96 грн.), що підтверджується: податковим повідомленням-рішенням від 30.04.2020 року № 0062628-5405-1418, яким відповідачу визначено податкове зобов`язання у сумі 1610,78 грн.; податковим повідомленням-рішенням від 27.04.202 року № 0242856-2410-1418, яким відповідачу визначено податкове зобов`язання у сумі 1671,15 грн.
Відтак, податковий борг відповідача   з податку на доходи фізичних осіб, військового збору, орендної плати з фізичних осіб, податку на нерухоме майно становить 7019,81 грн.
За змістом пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим кодексом для подання податкової декларації.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, платник єдиного податку І групи.
П. 293.1 ст. 293 ПК України встановлено, що ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).
Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 2) для другої групи платників єдиного податку - не більше 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.
П. 295.1 ст. 295 ПК встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.
Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.
Платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу, а також відомості про суми єдиного внеску, нарахованого, обчисленого і сплаченого в порядку, визначеному законом для даної категорії платників. (296.2 ст. 296 ПКУ).
При цьому, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Пунктом 54.3 ст.54 ПК України передбачений обов`язок контролюючого органу самостійно визначити суму грошового зобов`язання, якщо платник податку не подає в установлені строки податкову декларацію.
У разі, коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим законодавством, розраховується контролюючим органом відповідно до ст.54 цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення-рішення.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що сума податкового боргу є узгодженою, або коли платник податків самостійно визначив суму в декларації, або контролюючий орган визначив суму грошового зобов`язання у податковому повідомленні-рішенні, яке надсилав платнику податків та воно ним не оскаржувалось.
На підставі норм статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
На адресу відповідача надіслано корінець податкової вимоги форми "Ф" від 16.09.2020 № 119127-54 на суму 2872,01 грн.
Податкова вимога відповідачем не оскаржувалась, тому є підставою для стягнення коштів з відповідача.
Водночас, суд першої інстанції вірно встановив, що позивач не надав суду декларації, які відповідач подавав до контролюючого органу та не надав суду податкові повідомлення-рішення, які він приймав та надсилав на адресу відповідача, в яких визначив суму грошового зобов`язання, тому податковий борг з єдиного податку в сумі 432,71 грн. є неузгодженим та не може бути стягнутим.
Посилання позивача на п.59.5 ПК України, яким передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення, не приймається судом до уваги, оскільки заборгованість відповідача по сплаті єдиного податку повинна набуває статус податкового боргу, або на підставі самостійно поданої платником податків декларації, або на підставі податкового повідомлення-рішення, проте доказів існування вказаних обставин, всупереч  вимогам ст.77 КАС України, податковим органом не доведена.
Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року – залишити без задоволення. 
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 10324,53 грн. – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                              М. П. Коваль

Суддя:                                                                                     І. О. Турецька

        Суддя:                                                                                     Л.Є. Зуєва