Номер провадження: 33/813/1021/23
Номер справи місцевого суду: 521/2947/23 
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
з участю:
секретаря судового засідання Виходець А.В.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності –   ОСОБА_1 , 
захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Березанського Костянтина Івановича,
потерпілих – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 09 березня 2023 року,-

в с т а н о в и в:
Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

12 грудня 2022 року  ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Opel» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Космонавтів, 32 в Одесі, рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу автомобілям марок BMW номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та MAZDA номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , які рухались по головній дорозі.
В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Відповідно до пункту 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених ПКМУ 10.10.2001 року № 1306 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є адміністративним правопорушення, передбаченим статтею 124 КУпАП.
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 09 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 
Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

На вищевказану постанову суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у адміністративній справі. 
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення його провини у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП.
ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначив, що він рухався по вул. В. Терешкової – по другорядній дорозі. Виїжджаючи на перехрестя вул. Космонавтів він пересвідчився, що на дорозі немає руху, однак допустив зіткнення з автомобілем BMW. 
Апелянт звернув увагу, що відповідно до схеми місця ДТП від 12 грудня 2022 року у момент зіткнення у точці «4» транспортний засіб «Opel» перебував передньою правою частиною по вул. Героїв Крут та перебував вже майже на крайній правій полосі на перехресті по вул. Космонавтів.
Транспортний засіб BMW д.н.з. НОМЕР_2 зазначений під номером «2» отримав механічні пошкодження передньої лівої частини.
Транспортний засіб BMW д.н.з. НОМЕР_2 зазначений під номером «2» завдав механічні пошкодження транспортному засобу Mazda д.н.з. НОМЕР_3 під номером «3» в місці зіткнення у точці «5».
Тобто, транспортний засіб «Opel» вже майже пересік перехрестя по вул. Космонавтів, а водій транспортного засобу BMW рухаючись по головній дорозі мав надати можливість закінчити маневр транспортному засобу «Opel» та не виконав технічні вимоги п.12.3 ПДР України (в частині визначення поняття «небезпека руху» і виконання його вимог). 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

В судове засідання суду апеляційної інстанції з`явилися: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Березанський К.І., а також потерпілі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить наступних висновків. 
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду даної справи суд першої інстанції дотримався вказаних норм права та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №428285, 12 грудня 2022 року о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 керував автомобілем «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Героїв Крут при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Космонавтів не надав переваги у русі автомобілю BMW д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі по вул. Космонавтів та автомобілю Mazda д.н.з. НОМЕР_3 який рухався по головній дорозі повертав на право другорядної дороги та скоїв з ними зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції,  ОСОБА_2 , пояснив, що він на автомобілі BMW д.н.з. НОМЕР_2 рухався в крайній лівій полосі по вул. Космонавтів, яка є головною у напрямку вул. Інглезі, на куту з вул. Героїв Крут водій «Opel Omega», не пропустивши його, виїхав з другорядної дороги, чим допустив ДТП. При цьому ОСОБА_2 також зазначив, що питався вивернутися, однак не зміг зробити такий маневр, внаслідок чого удар прийшовся на праве крило автомобіля, під керуванням ОСОБА_1 , а в подальшому його викинуло на автомобіль Mazda д.н.з. НОМЕР_3 .
Також на підтвердження своїх пояснень ОСОБА_2 надав фотокартки ДТП, які були переглянуті у судовому засіданні.
З пояснень водія ОСОБА_3 , вбачається, що 12 грудня 2022 року біля 09 години 40 хвилин, він рухався на автомобілі Mazda д.н.з. НОМЕР_3 по вул. Космонавтів, при наближенні до нерегульованого перехрестя по вул. Героїв Крут він пропустив пішохода, який переходив дорогу по вул. Героїв Крут, в цей час в машину під його керуванням здійснив зіткнення машина світлого кольору марки BMW д.н.з. НОМЕР_2 прямо на пішохідному переході. 
Зі схеми ДТП вбачається, що місцем зіткнення зазначено середина між правою та лівою полосою по вул. Космонавтів в напрямку вул. вул. Інглезі. 
Так, вина ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів при обставинах у вчиненні інкримінованого йому правопорушення ґрунтується сукупністю доказів, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №428285 від 12 грудня 2022 року, підтверджується схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 12 грудня 2022 року, поясненнями водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та судовому засіданні апеляційного суду. 
Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративним порушенням вказаної норми матеріального права є порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Тобто правопорушенням по даній нормі матеріального права є саме порушення учасниками дорожнього руху ПДР, а не допуск зіткнення з іншим автомобілем.
Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9. ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, п. 16.11 ПДР зазначає, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Метою застосування адміністративного стягнення є виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил суспільного співжиття; запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, покарання та виправлення правопорушника, відшкодування збитків.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на  ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася не з його вини, а з вини водія BMW, який мав надати можливість закінчити маневр транспортному засобу «Opel Omega» та не виконав технічні вимоги п.12.3 ПДР України, апеляційний суд до уваги не приймає з огляду на те, що наведений довід не підтверджується схемою ДТП, фотокартками з міста пригоди, та поясненнями учасників ДТП.
Крім того, ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів (наприклад відеозапис) які б підтверджували його доводи.
ОСОБА_1  підписано протокол про адміністративне правопорушення та схему місця ДТП, будь-яких заперечень він не зазначав.  
Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.
Інших правових доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Таким чином, доводи ОСОБА_1 про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки спростовується вищевикладеним.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.
Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення – є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності –   ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 09 березня 2023 року – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду  О.С. Комлева