Ухвала
 
10 серпня 2023 року 
м. Київ
 
справа № 210//4267/22
провадження № 61-11129ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.
 
Позовна заява мотивована тим, що 11 серпня 2012 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб, актовий запис № 311. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_4 . Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 05 березня 2020 року шлюб розірвано.
 
Відповідно до судового наказу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 26 серпня 2020 року у справі № 210/4332/20 (2-н/210/1092/20), стягнуто з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_5 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , починаючи з 22 липня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.
 
Відповідно до звіту Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 16 жовтня 2022 року № 6/3/548 про здійснення відрахування та виплати, з 01 липня 2022 року по теперішній час, з заробітної плати позивача утримуються аліменти у розмірі частини на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
Після розлучення з відповідачкою та станом на день подання позовної заяви, позивач проживає у офіційному шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та веде з нею спільне господарство. Шлюб зареєстровано 03 квітня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 133. Вони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
 
Станом на час подання позову, позивач служить в рядах Збройних Сил України, однак продовжує утримувати малолітнього сина, дружину, сплачувати комунальні послуги, аліменти на першу дитину. Дружина позивача - ОСОБА_7 на даний час перебуває в декретній відпустці, крім цього, вона є інвалідом 3 групи, що потребує додаткових витрат на придбання ліків та постійне лікування. Позивач також доглядає за своїми батьками, купує ліки та допомагає сплачувати комунальні послуги. Станом на день подання позовної заяви у позивача існує заборгованість по сплаті аліментів і він не може ні її погасити, ні сплачувати вчасно аліменти.
 
Зважаючи на вищевикладене, просив зменшити розмір стягуваних аліментів на користь відповідача в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
 
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. 
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким задоволено позов. Зменшено розмір аліментів, які стягуються з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_8 на підставі судового наказу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 26 серпня 2020 року у справі № 210/4332/20 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
 
ОСОБА_1 , в особі свого представника - ОСОБА_9 у липні 2023 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 червня 2023 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Заявник оскаржує судове рішення, ухвалене у справі про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини щомісячно до досягнення нею повноліття.
 
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.
 
Зазначена справа є незначної складності та не належить до винятків з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Урахувавши предмет позову, судове рішення, ухвалене у такій справі, не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Касаційна скарга містить посилання на те, що судове рішення у цій малозначній справі оскаржується до суду касаційної інстанції на підставі підпунктів «а» та «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.
 
Доводи представника заявника не свідчать про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди із висновками суду апеляційної інстанції щодо оцінки доказів, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
Слід зауважити, що саме лише посилання у касаційній скарзі на те, що суд першої інстанції в порушення пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України відніс дану справу до категорії малозначних помилково, не може бути визнано судом підставою, на яку поширюється дія положень підпункту «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки суд першої інстанції відніс дану справу до малозначних виходячи з незначної складності даної справи та комплексу підстав, передбачених статтею 274 ЦПК України.
 
Касаційна скарга не містить інших посилань на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив, заявник їх наявність не обґрунтував.
 
Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний        О. В. Ступак