ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
28 вересня 2023 року
м. Київ                                                                                  
справа №  127/30205/18
провадження № 51-116 км 23
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                                                 ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
засудженого                                               ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
захисника                                                   ОСОБА_7 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018020100003961, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилипівка Фастівського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі - КК) раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 135, ч. 1 ст. 297 КК,
за касаційними скаргами прокурора   ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 5 жовтня 2022 року.
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2022 року  ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 135, ч. 1 ст. 297 КК та призначено йому покарання:
- за ч. 1 ст. 309 КК у виді арешту на строк 6 місяців. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_6 звільнено від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 309 КК, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності;
- за ч. 1 ст. 317 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- за ч. 2 ст. 307 КК у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією усього належного йому майна;
- за ч. 3 ст. 135 КК у виді позбавлення волі на строк 8 років;
- за ч. 1 ст. 297 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією всього належного йому майна.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів і психотропних речовин без мети збуту, за невстановлених обставин у невстановленому місці, в невстановлені дату та час, діючи умисно, всупереч законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбав наркотичний засіб - метадон, який зберігав при собі без мети збуту.
Надалі ОСОБА_6 18 серпня 2018 року близько 18:30, перебуваючи біля спортивного стадіону Вінницького національного технічного університету, що на вул. Воїнів-Інтернаціоналістів, 5-А в м. Вінниці, був помічений співробітниками поліції та помітно нервував. На запитання працівників поліції щодо наявності при собі заборонених речей ОСОБА_6 добровільно видав із правої кишені шортів, з-поміж іншого, паперовий згорток із кристалічною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб - метадон масою 0,0625 г. Маса метадону становила 0,0419 г.
Крім того, ОСОБА_6 , попередньо вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК, 24 вересня 2018 року близько 22:00, перебуваючи за місцем своєї реєстрації та проживання разом із ОСОБА_9 і маючи на меті організацію місця для незаконного вживання наркотичного засобу - метадону шляхом ін`єкцій, приготував три полімерні медичні шприци ємністю 5,0 мл кожен, після чого наповнив їх наркотичною речовиною - метадоном.
Створивши місце та приготувавши пристрої для вживання наркотичної речовини, ОСОБА_6 , бажаючи надати приміщення власної квартири для спільного вживання наркотичних засобів, зателефонував ОСОБА_10 і запропонував їй приїхати до нього та спільно вжити наркотичні речовини, якими він може її пригостити. ОСОБА_10 погодилася на пропозицію ОСОБА_6 та приїхала до його помешкання. 
Після приїзду ОСОБА_10 24 вересня 2018 року приблизно о 23:00 ОСОБА_6 на кухні власної квартири разом із ОСОБА_9 , реалізовуючи свій намір на надання приміщення з метою вживання наркотичних засобів, зробив ОСОБА_9 ін`єкцію наркотичного засобу шляхом введення голки шприца у вену на зап`ястку правої руки. Після цього безоплатно збув ОСОБА_10 шприц із наркотичним засобом - метадоном для його використання за призначенням, а саме - споживання шляхом ін`єкції в наданому ОСОБА_6 помешканні.
ОСОБА_10 , маючи можливість, однак, не бажаючи використати за призначенням шприц із наркотичним засобом, потай від ОСОБА_6 вилила його вміст в раковину.
Крім цього, 24 вересня 2018 року ОСОБА_6 попередньо вчинивши кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та збут наркотичних засобів, за не встановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановленому місці, того ж дня в невстановлений час, діючи умисно, всупереч законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбав наркотичну речовину - метадон, яку приніс до місця свого проживання та зберігав для її подальшого збуту іншим особам.
Так, ОСОБА_6 24 вересня 2018 року близько 23:00 в кухні власного помешкання безоплатно реалізував наркотичний засіб - метадон невстановленої маси шляхом введення ін`єкції ОСОБА_9 у вену на зап`ястку правої руки за її згодою. Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут попередньо заготовлених наркотичних засобів, безоплатно надав медичний шприц, що був наповнений наркотичним засобом -  метадоном невстановленої маси ОСОБА_10 , вміст якого остання потай від ОСОБА_6 вилила в раковину.
Згідно з висновком експерта від 07 листопада 2018 року № 1618 у наданих на дослідження залишках рідини бурого кольору, що містилася у трьох полімерних медичних шприцах ємністю 5 мл із плавленим носиком, виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон масою 0,000132 г, масою 0,000892 г та масою 0,000174 г (загальна маса метадону становила 0,001198 г).
Крім того, 24 вересня 2018 року близько 23:00 ОСОБА_6 за місцем свого проживання запропонував ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вжити наркотичні засоби, які були ним попередньо заготовлені, шляхом ін`єкції у вену. На цю пропозицію погодилася ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_6 з одного з попередньо заготовлених шприців увів ОСОБА_9 голку у вену на зап`ястку правої руки та зробив ін`єкцію наркотичного засобу, після чого ОСОБА_9 попрямувала до однієї з кімнат вищевказаної квартири, там лягла на ліжко і втратила свідомість.
Вказаними діями ОСОБА_6 поставив ОСОБА_9 в небезпечний для життя стан. Згодом ОСОБА_10 звернула увагу ОСОБА_6 на критичний стан здоров`я ОСОБА_9 , на що він спробував привести останню до свідомості ляпасами по обличчю, що йому не вдалося та внаслідок чого він упевнився в наявності небезпеки для життя ОСОБА_9 . Незважаючи на це, після невдалої спроби привести непритомну до пам`яті, ОСОБА_6 запевнив ОСОБА_10 про відсутність загрози життю та здоров`ю ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_10 залишила помешкання.
Надалі ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що ОСОБА_9 перебуває в небезпечному для життя стані внаслідок його дій, завідомо знаючи, що може надати їй допомогу шляхом виклику швидкої медичної допомоги, доставлення ОСОБА_9 до медичного закладу, самостійного надання їй невідкладної медичної допомоги чи в будь-який інший спосіб, та маючи реальну можливість надати таку допомогу в проміжок часу між 23:30 24 вересня 2018 року і другою половиною доби 27 вересня 2018 року, відмовився надати її, передбачаючи при цьому настання негативних наслідків у виді загибелі ОСОБА_9 , проте легковажно розраховував на їх відвернення.
Приблизно в другій половині доби ІНФОРМАЦІЯ_2 у вищевказаному помешканні ОСОБА_9 померла, через залишення її без будь-якої допомоги.
Крім того, ОСОБА_6 , розуміючи, що смерть ОСОБА_9 настала після того, як він увів їй наркотичну речовину, усвідомлюючи те, що він сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан, бажаючи приховати факт смерті, не повідомивши про це родичів ОСОБА_9 , правоохоронні органи та/або медичні установи чи будь-кого іншого, нехтуючи нормами суспільної моралі в частині шанобливого ставлення до померлих, не вжив заходів до поховання тіла згідно з установленими традиціями суспільства, усупереч вимогам статей 6, 26 Закону України «Про поховання та похоронну справу», порушуючи право людини на поховання її тіла і належне ставлення до тіла після смерті, зневажаючи тим самим пам`ять про померлу людину, переніс труп ОСОБА_9 із житлової кімнати на балкон власної квартири, де, використовуючи меблі, предмети інтер`єру й особисті речі, приховав та замаскував його, залишивши лежати на балконі.  
28 вересня 2018 року о 22:05 на балконі квартири АДРЕСА_2 під предметами побуту працівники поліції виявили замасковане ОСОБА_6 тіло ОСОБА_9 .
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 5 жовтня 2022 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 змінено, виключено з мотивувальної та резолютивної частин вироку додаткове покарання у виді конфіскації майна, призначене за ч. 2 ст. 307 КК і за сукупністю злочинів. У решті вирок залишено без змін.
Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог та узагальнені доводи особи, яка її подала
 
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_11 , посилаючись на істотні порушення норм Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
 
На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що:
- суд апеляційної взяв до уваги зміни до апеляційної скарги захисника, за якими і провів апеляційний розгляд, порушуючи вимоги ч. 4 ст. 403 КПК. У той час як в основній апеляційній скарзі захисник просив суд скасувати вирок стосовно ОСОБА_6 та закрити кримінальне провадження у зв`язку з невинуватістю останнього, а у змінах до апеляційної скарги - змінити вирок шляхом пом`якшення ОСОБА_6 покарання;
- у ході апеляційного розгляду ОСОБА_6 висловив позицію, в якій вказував на свою невинуватість;
- захисник та обвинувачений не дійшли згоди щодо вибраного способу захисту, у зв`язку з чим захисник мав або відмовитися від виконання своїх обов`язків, або погодити спільну позицію з обвинуваченим. Проте таких дій захисник не вчинив, чим порушив приписи п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК у частині забезпечення права на захист;
- суд апеляційної інстанції допустив порушення положень статей 7, 47, 403 КПК, які перешкодили йому постановити законну та обґрунтовану ухвалу, що є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які відповідно до ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК тягнуть за собою скасування цього рішення.
 
У касаційній скарзі захисник         ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
 
На обґрунтування вимог касаційної скарги захисник посилаться на те, що:
- 4 жовтня 2022 року до Вінницького апеляційного суду згідно з ч. 3 ст. 404 КПК сторона захисту подала клопотання про часткове дослідження доказів та доповнення до апеляційної скарги захисника. Перед початком апеляційного розгляду (без фіксації в журналі судового засідання) головуюча суддя роз`яснила обвинуваченому ОСОБА_6 та захиснику про заміну доповнень до апеляційної скарги на зміну апеляційної скарги і залишення єдиної вимоги про зменшення міри покарання, що і було зроблено стороною захисту 5 жовтня 2022 року до початку апеляційного розгляду без конфіденційного побачення з обвинуваченим ОСОБА_6 . Водночас, порушуючи приписи статей 350, 404 КПК, суд апеляційної інстанції не заслухав думки всіх учасників судового провадження щодо розгляду клопотання сторони захисту про проведення часткового судового слідства з метою повторного дослідження обставин кримінального провадження, а саме: допиту обвинуваченого, прослуховування звукозапис допиту в суді першої інстанції свідка ОСОБА_10 , оскільки в її показаннях, даних під час досудового слідства та в суді першої інстанції, були суттєві розбіжності, що призвели до винесення незаконного й необґрунтованого судового рішення. Вказане клопотання не було розглянуто та будь-якого рішення щодо нього не було постановлено; 
 
- усупереч вимогам ч. 3 ст. 403 КПК суд апеляційної інстанції не надав часу обвинуваченому ОСОБА_6 (який перебуває на диспансерному наркологічному обліку КП ВОНД «Соціотерапія») та стороні обвинувачення для вивчення зміненої апеляційної скарги і подання заперечень на неї;
 
- суд апеляційної інстанції допустив істотні порушення вимог КПК, а саме ст. 370, пунктів 1-4 ч. 1 ст. 409, ч. 2 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК, які перешкодили суду апеляційної інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення,  оскільки апеляційна скарга захисника по суті не розглядалася, тому, на переконання захисника, ухвала цього суду підлягає скасуванню;
 
- зазначення в ухвалі суду апеляційної інстанції про те, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій ніким із учасників судового розгляду не оскаржується,не відповідає суті апеляційної скарги захисника і доводам ОСОБА_6 . Так, у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково, під час проведення судових дебатів змінив свою позицію, зазначивши, що вину в інкримінованих діяннях не визнає в повному обсязі. Аналогічна позиція ОСОБА_6 залишилася і в суді апеляційної інстанції, де він вказав на те, що в його діях відсутній склад злочину за ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 307, ч. З ст. 135, ч. 1 ст. 297 КК і просив зменшити йому міру покарання. Тобто фактично ОСОБА_6 не підтримав виправлення з доповнень до апеляційної скарги від 4 жовтня 2022 року на зміни до апеляційної скарги захисника, тому, на переконання захисника, вищезазначені порушення призвели до порушення права на захист,а надалі - до винесення незаконної ухвали судом апеляційної інстанції;
 
- суд апеляційної інстанції допустив порушення приписів частин 2, 4 ст. 17, ст. 22 КПК, що могло вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення, а також не виправив допущених порушень суду першої інстанції при постановленні судового рішення;
 
- суд апеляційної інстанції не дотримався вимог частин 2 та 4 ст. 17 КПК, згідно з якими суд має керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) «поза розумним сумнівом», так, як по суті апеляційну скаргу захисника не розглядав і не надав значення тому факту, що обвинувачений ОСОБА_6 не визнав себе винуватим;
 
- усупереч положенням ч. 1 ст. 404 КПК  суд апеляційної інстанції не перевірив усіх доводів апеляційної скарги сторони захисту з доповненнями, а фактично «примусив здійснити зміни основної апеляційної скарги», що привело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
 
- суд апеляційної інстанції не взяв до уваги виступу ОСОБА_6 під час судових дебатів, не надав можливості йому дати пояснення і бути допитаним як обвинувачений, чим неповно з`ясував та неповно дослідив фактичні обставини у цьому кримінальному провадженні, що, на його думку, призвело до неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, і не виправив допущеної помилки суду першої інстанції.
 
Позиції учасників судового провадження
- захисник і засуджений підтримали вимоги касаційних скарг, просили їх задовольнити; 
- прокурор підтримав частково обидві скарги.
 
Мотиви Суду
 
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
 
Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
 
З огляду на вищенаведені положення закону не є предметом дослідження суду касаційної інстанції неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, тому доводи касаційної скарги захисника в цій частині не розглядаються судом касаційної інстанції.
Відповідно до ст. 370 КПКсудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
 
Доводи касаційної скаргипрокурора про те, що суд апеляційної інстанції, узявши до уваги зміни до апеляційної скарги захисника та провівши за ними апеляційний розгляд, порушив положення ч. 4 ст. 403 КПК, оскільки таким чином було погіршено становище засудженого, не ґрунтуються на вимогах закону. 
 
Так, згідно з ч. 4 ст. 403 КПК внесення до апеляційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається.
 
За змістом цього закону до змін, що тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, належать такі зміни, які обґрунтовують необхідність: засудження особи за законом про більш тяжке кримінальне правопорушення; істотного збільшення обсягу обвинувачення; посилення виду і міри покарання тощо.
 
З урахуванням наведеного зміни, які вносяться у апеляційну скаргу, щодо пом`якшення засудженому покарання не є такими, що погіршують його становище. 
 
Посилаючись у касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції не розглянув поданих ним доповнеь до апеляційної скарги, захисник не зазначає, які норми закону при цьому були порушені цим судом, з огляду на те, що захисник, скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 3 ст. 403 КПК, наполіг на розгляді саме зміненої апеляційної скарги, у якій зазначив єдину вимогу про зміну вироку та пом`якшення ОСОБА_6 покарання.
 
Не відповідають матеріалам провадження, зокрема звукозапису засідання суду апеляційної інстанції, доводи касаційної скарги захисника про те, що ОСОБА_6 у суді апеляційної інстанції вказав на відсутність у його діях складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 3 ст. 135, ч. 1 ст. 297 КК.
 
Разом з тим заслуговують на увагу доводи касаційних скарг сторін захисту та обвинувачення про порушення права ОСОБА_6 на захист з огляду на таке. 
 
Частиною 2 ст. 20 КПК передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
Згідно з ч. 1 ст. 47 КПК захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені цим Кодексом та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до пунктів 1 та 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокату забороняється:
- використовувати свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта та який зобов`язаний виходити з переваги інтересів клієнта;
- займати у справі позицію всупереч волі клієнта, крім випадків, якщо адвокат впевнений у самообмові клієнта.
Як убачається з аудіо- та відеофіксації судового засідання суду апеляційної інстанції, захисник        ОСОБА_7  у судовому засіданні змінив вимоги апеляційної скарги і додатку до неї, залишивши єдиною вимогу щодо пом`якшення ОСОБА_6 покарання.
 
Водночас, попри те, що ОСОБА_6 підтримав зміни до апеляційної скарги захисника та прохав пом`якшити йому покарання, під час судових дебатів він жодних доводів на обґрунтування таких вимог не заявляв, проте висловлювався лише щодо незгоди із засудженням за ч. 2 ст. 307 КК, на що звертав увагу і в останньому слові, де також ставив під сумнів показання свідка ОСОБА_10 .
 
Наведене вказує на неузгодженість позиції захисника та обвинуваченого, який брав участь у судовому засіданні у режимі відеконференції окремо від захисника і якому не було надано час для вивчення зміненої апеляційної скарги.
 
Вищезазначене свідчить про незабезпечення апеляційним судом, з огляду на ч. 2 ст. 20 КПК, права обвинуваченого на кваліфіковану правову допомогу з боку захисника.
 
Враховуючи наведене, є обґрунтованими і доводи захисника про те, що не відповідає змісту пояснень ОСОБА_6 , які він надав у суді апеляційної інстанції, вказівка в ухвалі цього суду на те, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.
 
Також слушними є доводи касаційної скарги сторони захисту з приводу того, що суд апеляційної інстанції не з`ясував думки учасників судового розгляду щодо поданого захисником клопотання про часткове дослідження доказів.
 
Так, за матеріалами кримінального провадження (т. 6, а.п. 13), захисник ОСОБА_7 4 жовтня 2022 року подав до канцелярії суду апеляційної інстанції клопотання в порядку ч. 3 ст. 404 КПК про часткове дослідження доказів. Проте з аудіо- та відеофіксації судового засідання суду апеляційної інстанції вбачається, що це клопотання, усупереч частинам 1, 2 ст. 405, ст. 350 КПК, не ставилося на розгляд суду.
 
Таким чином, суд апеляційної інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ч. 1 ст. 412 КПК), що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПКє підставою для скасування ухвали апеляційного суду.
 
За таких обставин касаційні скарги прокурора та захисника підлягають частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду - скасуванню з призначенням нового апеляційного розгляду в суді апеляційної інстанції, в ході якого слід урахувати наведене та прийняти законне й обґрунтоване судове рішення.
 
Керуючись статтями 369, 412, 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
 
ухвалив:
 
Касаційні скаргипрокурора   ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 5 жовтня 2022 рокущодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_3                            ОСОБА_2