ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4025/23 Справа № 199/5116/16-ц 	  	Головуючий у першій інстанції: Богун О.О.     Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Єлізаренко І.А., Свистунової О.В., 
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі  ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2  до ОСОБА_1  про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,– 

ВСТАНОВИЛА:

       У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 11 серпня 2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки відсутнє взаєморозуміння, відповідач постійно ображає позивача, принижує її, що призводило до сварок та скандалів та призвело до втрати почуття поваги та любові. Між сторонами подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе. Тому, позивач просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_1 , зареєстрований Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №573 від 11.09.2006; стягнути з ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття.
       Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини – задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 11 серпня 2006 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №573 – розірвано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 15 червня 2016 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 20 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 20 коп.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, з ухваленням у цій частині нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі та в частині стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору в сумі 551,20 грн.
       Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення в оскаржуваній частині з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України). 
Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення апелянта про слухання справи судом першої інстанції заслуговують на увагу. Так, в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення судової повістки, які направлялись на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_1 від 26.08.2016 та 27.08.2016. Проте, у рекомендованому повідомленні відсутній підпис про особисте вручення повістки відповідачу ОСОБА_1 (а.с. 14). Матеріали справи не містять інших належних та допустимих доказів повідомлення відповідача про розгляд справи, який було призначено на 16 вересня 2016 року. 
Справа розглянути місцевим судом за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, що свідчить про наявність підстав для скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині.
       Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №573 (а.с. 3).
       Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1100 (а.с. 4).
Згідно довідки №48 від 15.02.2023, виданої КЗО “Спеціалізована школа №115” ДМР, ОСОБА_3 навчається у КЗО “Спеціалізована школа №115” Дніпровської міської ради з 01.09.2016 по даний час (а.с. 31).
Відповідно до довідки №11-855 від 21.03.2023, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований і проживає за адресою по АДРЕСА_1 з 12.07.2009 року(а.с. 48).
Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваного рішення), при визначенні розміру аліментів суд враховує.
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції чинній на даний час), при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно ст. 184 СК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваного рішення), якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За ст. 184 СК України (в редакції чинній на даний час), суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційним судом встановлено, що на час пред”явлення даного позову 15 червня 2016 року (а.с. 8) сторони та малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали у будинку АДРЕСА_1 , проте спільного бюджету сторони не мали, спільного господарства не вели; відповідач грошові кошти на утримання сина позивачці не надавав; дитиною опікувалась переважно позивачка, несла витрати на щоденне утримання дитини; такі правовідносини продовжувались по 14 серпня 2019 року включно. 15 серпня 2019 року позивачка виїхала із будинку АДРЕСА_1 , знялася із реєстрації; з цього часу, за домовленістю сторін, син сторін ОСОБА_4 залишився проживати з відповідачем та постійно проживає з батьком до цього часу. Дані факти визнані позивачкою та відповідачем у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції від 04.07.2023. 
15 серпня 2019 року позивачку знято з реєстрації місця проживання по АДРЕСА_1 , що підтверджено копією паспорта серії НОМЕР_3 , виданого Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 02.10.2006. 
Доводи відповідача, що у період до 15 серпня 2019 року він періодично придбавав сину одяг та деякі інші необхідні дитині речі, - не доведені та не спростовують факту перебування дитини на утриманні позивачки у період з червня 2016 по 14 серпня 2019 року включно. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, встановивши, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є спільною дитиною сторін; відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я; приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати свою дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачкою, у період проживання дитини з матір”ю; враховуючи потреби дитини; встановивши, що з 15 серпня 2019 року позивачка із сином не проживає, витрати на утримання сина не несе; приймаючи до уваги наявність обов”язкової підстави для скасування рішення в оскаржуваній частині, про що зазначено вище, - колегія дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення аліментів, з ухваленням у вказаній частині нового рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15 червня 2016 року, а з 14 серпня 2018 року по 14 серпня 2019 включно – не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 15 серпня 2019 до повноліття дитини – необхідно відмовити. 
З урахуванням наведених вище обставин, підстави для стягнення аліментів на утримання сина на користь позивачки за період з 15 серпня 2019 року до повноліття дитини - відсутні.
       За положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду, згідно змісту апеляційної скарги, оскаржене лише в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 15 червня 2016 року, та в частині стягнення з ОСОБА_1  в дохід держави судового збору в сумі 551,20 грн, а тому суд апеляційної інстанції справу в частині задоволенні вимоги про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не переглядає, відповідно до вимог ч. 1 статті 367 ЦПК України.
        Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       З огляду на вищевикладене, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції  в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити частково. 
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року в оскаржуваній частині в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 15 червня 2016 року; та в частині стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору в сумі 551,20 грн. – скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15 червня 2016 року, а з 14 серпня 2018 року по 14 серпня 2019 включно – не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 15 серпня 2019 до повноліття дитини – відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова