ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

25 липня 2023 року 	м.Суми	

Справа №591/5620/22 
Номер провадження 22-ц/816/1046/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 

сторони:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Залозної Дар`ї Петрівни на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 квітня 2023 року в складі судді Северинової А.С., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складено 18 квітня 2023 року,

                                                      в с т а н о в и в:

07 листопада 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (далі – ТОВ «Сумитеплоенерго») звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку 84863,78 грн заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, 70,52 грн внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, 457,09 грн плати за абонентське обслуговування, 291,10 грн плати за функціонування ГВП, 959,21 грн 3 % річних та 3228,42 грн інфляційних збитків.
Позовні вимоги мотивовані тим, що товариство надавало послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідачам, які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , користуються послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання, проте своєчасно та в повному обсязі не оплачують спожиті послуги, у зв`язку з чим за період з 01 червня 2014 року по 30 вересня 2022 року утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 84863,78 грн, борг зі сплати внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 70,52 грн, борг по оплаті за абонентське обслуговування в сумі 457,09 грн та борг по оплаті за функціонування ГВП в сумі 291,10 грн. Крім того, позивачем нараховано за спірний період 959,21 грн 3% річних та інфляційні збитки в розмірі 3228,42 грн, які просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 квітня 2023 року позов ТОВ «Сумитеплоенерго» задоволено.
Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 84863,78 грн, внески за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 70,52 грн, плату за абонентське обслуговування в сумі 457,09 грн, плату за функціонування ГВП в сумі 291,10 грн, 3 % річних у сумі 959,21 грн та інфляційні збитки в сумі 3228,42 грн.
Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2481 грн, тобто по 1240,50 грн з кожного.
В апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 – адвокат Залозна Д.П. посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення в частині задоволених вимог про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів за період з 01 червня 2014 року по 01 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заявниця була зареєстрована у квартирі колишнього чоловіка лише з 16 жовтня 2014 року, який є єдиним власником квартири, а з 28 червня 2015 року по теперішній час не користувалась комунальними послугами, оскільки з дочкою не проживали у квартирі. Крім того, вважає, що судом не були застосовані наслідки пропуску позивачем строків позовної давності за період з червня 2014 року по лютий 2019 року. Часткова оплата комунальних послуг у сумі 2000 грн у червні 2018 року не є підставою для переривання строку позовної давності, оскільки у спірних правовідносинах платежі є періодичними. І взагалі суд не з`ясував хто та з якою метою здійснив платіж у червні 2018 року, а це має суттєве значення, оскільки визнання боргу має бути усвідомленим та свідчити про згоду особи з існуванням боргу.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Сумитеплоенерго» просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. При цьому зазначає, що чинним законодавством не передбачено переліку дій, які визначають визнання боргу, тобто часткова сплата боргу у червні 2018 року у сумі, яка перевищувала місячний платіж, свідчить про переривання строку позовної давності. Також звертає увагу на те, що розрахунок 3% річних та інфляційних втрат було здійснено до 23 лютого 2022 року, а тому не порушена заборона стягнення відповідних сум. Зазначає, що ОСОБА_2 не повідомила позивача про зміну адреси місця проживання.
На підставі ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ст. 274, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03 серпня 2005 року рішенням Сумської міської ради № 1338-МР «Про передачу в оренду цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії» цілісний майновий комплекс по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії, який належить територіальній громаді міста Суми, було передано в оренду ТОВ «Сумитеплоенерго» строком на 10 років. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20.05.2011 «Про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в місті Суми» ТОВ «Сумитеплоенерго» було визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Згідно рішень Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20 травня 2011 року, № 317 від 18 червня 2013 року, № 322 від 18 червня 2019 року, № 161 від 31 березня 2021 року ТОВ «Сумитеплоенерго» було визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з постачання теплової енергії (централізованого опалення) та постачання гарячої води (централізованого постачання гарячої води) (а.с. 15, 17).
Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 623 від 12 жовтня 2021 року встановлено ТОВ «Сумитеплоенерго» структуру тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води згідно з додатками 1-6 до даного рішення (а.с. 19).
Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 738 від 13 грудня 2021 року внесено зміни до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 12 жовтня 2021 року № 623 Про встановлення ТОВ «Сумитеплоенерго» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води» (зі змінами), а саме: пункт 1 після слів «її виробництво, транспортування та постачання на», пункт 2 після слів «центральних теплових пунктів на» та пункт 3 після слів «постачання гарячої води на» доповнено словами «економічно обґрунтованому» (а.с. 20).
Рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради № 745 від 21 грудня 2019 року та № 307 від 16 червня 2020 року встановлено розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії споживачам, які приєднані до інженерних мереж ТОВ «Сумитеплоенерго» та розмір внесків за заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії.
ТОВ «Сумитеплоенерго» надає населенню м. Суми послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання і центрального опалення відповідно до «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005.
Відповідно до довідки МЄІРЦ № 348/29112021-30121899 відповідач ОСОБА_1 є власником особового рахунку № НОМЕР_1 та зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 , разом з ним зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 (а.с. 4).
Судом також встановлено, що відповідачі за спірний період користувались послугами ТОВ «Сумитеплоенерго» з централізованого опалення та гарячого водопостачання, проте вчасно та у повному обсязі за отримані послуги не сплачували, у зв`язку з чим за період 01 червня 2014 року по 30 вересня 2022 року утворилась заборгованість, яка складає 85682,49 грн та складається з боргу за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 84863,78 грн, внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 70,52 грн, плати за абонентське обслуговування в сумі 457,09 грн та плати за функціонування ГВП в сумі 291,10 грн.
Зазначена заборгованість підтверджується оборотною та обіговою відомостями по особовому рахунку № НОМЕР_1 про надані ТОВ «Сумитеплоенерго» відповідачам послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 червня 2014 року по 30 вересня 2022 року (а.с. 5-11).
На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач за період з 21 січня 2020 року по 23 лютого 2022 року здійснив нарахування на заборгованість 3% річних в розмірі 959,21 грн та інфляційні збитки в розмірі 3228,42 грн (а.с. 12-14).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції відхилив заперечення представника відповідачки ОСОБА_2 про те, що вона тривалий час не проживала за адресою: АДРЕСА_1 , тобто не користувалася послугами, оскільки відсутні докази про те, що вона зверталася до позивача з відповідною письмовою заявою та підтверджуючими документами про не проживання за вказаною адресою, що давало б підстави зменшити розмір плати або звільнити від сплати вартості житлово-комунальних послуг. Щодо заяви відповідачки про застосування строку позовної давності, суд зазначив, що позов подано 07 листопада 2022 року, період нарахування заборгованості становить з 01 червня 2014 року по 30 вересня 2022 року, а у червні 2018 року була здійснена сплата на суму 2000 грн, що перевищує суму нарахованих щомісячних платежів за червень 2018 року. Зазначена обставина свідчить про переривання перебігу позовної давності у зв`язку з частковою сплатою відповідачами заборгованості, а тому, починаючи з липня 2018 року перебіг позовної давності розпочався заново. Відтак, останнім днем звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності було 01 серпня 2021 року. Водночас, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, місцевий суд дійшов висновку, що трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі позивачем не пропущено. Відтак, суд задовольнив позов у повному обсязі, стягнувши з відповідачі у солідарному порядку заявлену суму боргу, інфляційні втрати та 3% річних.
Проте повністю з такими висновками місцевого суду колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.
Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4 ст. 544 ЦК України).
Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).
Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.
Відповідачами у справі не спростовано заявлену позивачем суму заборгованості за надані та спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води, теплопостачання, а також внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, плати за абонентське обслуговування та плати за функціонування ГВП. Контррозрахунку заявленим складовим суми боргу не надано.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Споживач здійснює оплату житлово-комунальних послуг щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
З огляду на те, що відповідачами прострочено виконання грошового зобов`язання щодо сплати наданих послуг, на вимогу позивача вони також повинні сплатити інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми. Таке зобов`язання є солідарним.
Уцілому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення відповідачами прав позивача щодо невчасної сплати всіх складових суми боргу та захисту порушених прав шляхом покладення солідарного обов`язку сплатити борг.
Водночас, суд першої інстанції не врахував, що відповідачка ОСОБА_2 у належній ОСОБА_1 квартирі АДРЕСА_2 була зареєстрована лише з 16 жовтня 2014 року (а.с. 28), а доказів її проживання за вказаною адресою з 01 червня 2014 року до моменту реєстрації у квартирі матеріали справи не містять.
Доказів зняття ОСОБА_2 з реєстрації за вказаною адресою за період з 16 жовтня 2014 року по 30 вересня 2022 року матеріали справи не містять, а тому доводи апеляційної скарги про відсутність у відповідачки обов`язку сплачувати заборгованість за вказаний період у зв`язку з виїздом за кордон є безпідставними. ОСОБА_2 не була позбавлена можливості звернутись до позивача із заявою про зміну фактичного місця проживання з 28 червня 2015 року або з 24 лютого 2022 року, чого не зробила.
Зазначені в апеляційній скарзі адреси проживання ОСОБА_2 за період з 28 червня 2015 року до 30 вересня 2022 року, тобто за період утворення заборгованості, належними доказами не підтверджені.
Відтак, за період з 01 червня 2014 року по 15 жовтня 2014 року ОСОБА_2 не має сплачувати борг, 3% річних та інфляційні втрати, тобто за цей період обов`язок сплати боргу покладається виключно на відповідача ОСОБА_1 , а з 16 жовтня 2014 року по 30 вересня 2022 року за відповідачами, як солідарними боржниками, зберігається обов`язок сплатити позивачу решту заявленої суми боргу, а також 3% річних та інфляційні втрати.
Згідно з оборотною відомістю (а.с. 5) за період з 01 червня 2014 року по 15 жовтня 2014 року заборгованість за опалення (теплопостачання) була відсутня, а борг за абонплату ОТП становив 84,20 грн, який позивачем включено до заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, тобто є складовою суми боргу 84863,78 грн.
Решта складових заборгованості за період з 01 червня 2014 року по 15 жовтня 2014 року (внески за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії, абонплата ТЕ, ПГВ, теплова енергія на функціонування ГВП) відсутні, а 3% річних та інфляційні втрати позивачем за цей період не нараховувались.
Таким чином, за період з 01 червня 2014 року по 15 жовтня 2014 року 84,20 грн заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання підлягають стягненню лише з відповідача ОСОБА_1 .
Решта заявленого боргу за період з 16 жовтня 2014 року по 30 вересня 2022 року підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у солідарному порядку, а саме: 84779,58 грн (84863,78 грн – 84,20 грн) заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, 70,52 грн внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, 457,09 грн плати за абонентське обслуговування, 291,10 грн плати за функціонування ГВП, 959,21 грн 3 % річних та 3228,42 грн інфляційних збитків.
Доводи апеляційної скарги про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строку позовної давності вже були предметом розгляду суду першої інстанції, який дав їм належну оцінку та з якою повністю погоджується апеляційний суд.
З урахуванням викладеного вище на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
На підставі ст. 141 ЦПК України за подання позовної заяви за рахунок відповідачів у дольовому порядку позивачу слід компенсувати пропорційно до задоволених вимог, а саме: 1241,74 грн за рахунок ОСОБА_1 , 1239,26 грн за рахунок ОСОБА_2 , а за подання апеляційної скарги відповідачці слід компенсувати за рахунок позивача 1,04 грн.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

                                                         п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Залозної Дар`ї Петрівни задовольнити частково.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» 84 грн 20 коп. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 червня 2014 року по 15 жовтня 2014 року.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 84779 грн 58 коп., внески за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 70 грн 52 коп., плату за абонентське обслуговування в сумі 457 грн 09 коп., плату за функціонування ГВП в сумі 291 грн 10 коп., 3 % річних у сумі 959 грн 21 коп. та інфляційні збитки в сумі 3228 грн 42 коп. за період з 16 жовтня 2014 року по 30 вересня 2022 року.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» з ОСОБА_1 1241 грн 74 коп. та ОСОБА_2 1239 грн 26 коп. судового збору за подання позову.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» на користь ОСОБА_2 1 грн 04 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов