УХВАЛА

21 липня 2023 року 
м. Київ 

справа № 420/18339/22
адміністративне провадження № К/990/24057/23  
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Бучик А.Ю., перевіривши касаційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2023 року у справі №420/18339/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради   про визнання протиправними дій,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контрою Одеської міської ради, в якому просив визнати протиправними дії щодо встановлення за результатами проведення перевірки факту самочинного будівництва споруди СТО, за адресою: АДРЕСА_1 ; скасування протоколу про адміністративне правопорушення від 01.02.2022 року; скасування припису від 01.02.2022 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.
Суди першої та апеляційної інстанцій розглянули вказану справу за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2023, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023, частково задоволено позовні вимоги, а саме: скасовано припис від 01.02.2022 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.
07.07.2023 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду через систему "Електронний суд" надійшла касаційна скарга Управління державного архітектурно-будівельного контрою Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 у справі №420/18339/22.
Як на підставу касаційного оскарження, скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) і вказує, що судом апеляційної інстанції не враховані висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.11.2019 у справі № 818/154/16, від 10.08.2022 у справі № 260/259/20.  
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд зазначає таке.
За змістом частини четвертої статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її взяття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У касаційній скарзі заявник зобов`язаний навести мотиви незгоди з судовим рішенням (рішеннями), беручи до уваги передбачені КАС України підстави для його скасування або змінення (статті 351-354 КАС України), з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, та одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом чи не були нам застосовані.
Отже, касаційна скарга має містити вказівку на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їхнього) застосування. Скаржник зобов`язаний зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом під час його (їхнього) ухвалення, та навести аргументи на обґрунтування своєї позиції.
Надаючи належну оцінку посиланням скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції висновків викладених у постановах Верховного Суду, Суд зазначає таке.
У справі, що розглядається спір стосується проведення позапланової перевірки самочинного будівництва будівлі (ймовірно СТО) з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
В свою чергу у постанові Верховного Суду від 29.11.2019 у справі № 818/154/16, на яку посилається скаржник, спір стосувався включення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивача до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Крім того, постанова Верховного Суду від 29.11.2019 у справі №818/154/16, на яку посилається скаржник, не може бути прикладом іншого правозастосування, у контексті підстави касаційного оскарження, оскільки нею справу направлено на новий розгляд.
У постанові Верховного Суду від 10.08.2022 у справі № 260/259/20 спір стосувався проведення позапланової перевірки реконструйованого власного сараю щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на підставі звернення старшого слідчого.
Суд наголошує, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, їхніх повноважень, об`єкта, предмета правового регулювання відносин, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їхньої подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.
Указаний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16 та від 25.04.2018 у справі № 910/24257/16.
При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.
Отже, оскільки у справах, на які посилається скаржник, існують інші обставини, внаслідок яких виникли спірні правовідносини та предмет розгляду, Суд відхиляє вказані посилання та не приймає їх до уваги.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, більшість її доводів пов`язані виключно з порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права щодо недослідження наявних у матеріалах справи доказів. Проте такі доводи можуть бути прийнятними виключно за умови висновку про обґрунтованість підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої   статті 328 КАС України, що, скаржником, у свою чергу, не реалізовано.
Суд касаційної інстанції позбавлений можливості самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За приписами частини першої статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
З огляду на те, що скаржник не виклав передбачених КАС України обґрунтованих підстав для оскарження у касаційному порядку судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з огляду на вимоги пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись положеннями статті 248 та приписами пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контрою Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 у справі №420/18339/22 - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити скаржникові, що повернення касаційної скарги не перешкоджає йому реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції у порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і не оскаржується.

Суддя                                              	А.Ю. Бучик