УХВАЛА
27 липня 2023 року
м. Київ
справа № 489/3518/22
провадження №51-4525ск23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                  ОСОБА_1 ,
суддів                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2022 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року щодо неї, 
встановив:
Касаційна скарга подана без додержання вимог ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Так, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним,  тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Згідно ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону(ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому особа, яка подала касаційну скаргу, заперечуючи законність судових рішень має конкретно вказати у чому полягають допущені, на її думку, порушення норм права, що відповідно до ст. 438 КПК є підставою для зміни чи скасування судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. 
У поданій скарзі засудженою не наведено в аспекті приписів статей 412, 413,                   414 КПК у їх взаємозв`язку допущення судами обох інстанцій таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судових  рішень.
Окрім того, у своїй касаційній скарзі, ОСОБА_4 порушує питання про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та даними про її особу через суворість, однак не наводить обґрунтувань у чому саме полягає явна несправедливість заходу примусу, з урахуванням положень ст. 414 КПК, що є підставою для зміни судових рішень відповідно  до  п. 3 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу. Також вона не наводить переконливих аргументів щодо наявності у справі такої кількості обставин, які не лише пом`якшують покарання, а й істотно знижують ступінь тяжкості вчинених нею злочинів і є правовою підставою для призначення їй основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції  інкримінованої їй статті з огляду на положення ч.1 ст. 69 КК. 
Вимоги прохальної частини касаційної скаргине є коректні до суду касаційної інстанції, з урахуванням положень ст. 436 КПК, такяк ОСОБА_4 , ставлячи вимоги про скасування вироку й ухвали, не зазначає яке рішення повинен прийняти суд за результатами розгляду скарги.
Суд також роз`яснює, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджена особа має право звернутися через адміністрацію виконавчої установи до відповідного Центру з надання безоплатної правової допомоги для отримання кваліфікованої правової допомоги адвоката при виготовленні тексту касаційної скарги.  
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
Водночас, враховуючи невідповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне згідно з приписом ст. 20 КПК роз`яснити засудженій її право на кваліфіковану правову допомогу.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника для захисту своїх прав. 
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК) засудженому гарантується право на правову допомогу. Для її одержання засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання такої допомоги особисто 
чи за дорученням юридичної особи. 
За правилами п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI 
«Про безоплатну правову допомогу» право на безоплатну вторинну правову допомогу відповідно до цього Закону та інших законів України мають також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону (в тому числі захист 
і складення документів процесуального характеру). 
Захист, складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду забезпечують регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (підпункт 2 пункту 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 2 липня 2012 року № 967/5 
(у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 травня 2016 року № 1487/5)).
Таким чином, для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили 
і за якими таким особам було призначено відповідне покарання, законом встановлено гарантії їх права на правову допомогу.
Тому для одержання такої допомоги під час складання документів процесуального характеру засуджена, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, за змістом статей 110 і 113 КВК вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2022 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року щодо неї, залишити без руху й надати їй строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.
Роз`яснити останній, що у разі неусунення цих недоліків в установлений строк касаційну скаргу буде їй повернуто. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                              ОСОБА_3