Ухвала
Іменем України
 
08 вересня 2023 року
м. Київ
 
справа № 296/3185/21
провадження № 61-12458ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О.,                            Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 лютого 2023 року та на постанову Житомирського апеляційного суду від 04 липня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про стягнення моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом та просив стягнути з відповідача 1 500 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 01 червня 2017 року в справі №806/1393/17 позов                    ОСОБА_1 задовольнив, визнав неправомірними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо неналежного надання відповіді на клопотання ОСОБА_1 від 09 березня 2017 року листом №Г-3362/0-3955/6-17 про передачу в оренду для сінокосіння земельної ділянки площею                 50 га, яка розташована за межами населених пунктів Брусилівської селищної об`єднаної територіальної громади. Зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача він зазнав моральної шкоди, яка виразилась в душевних стражданнях, похитнулася його віра в державні органи та саму державу Україна. Указує, що був змушений виділити час для звернення до юристів та судових органів для усунення незаконних перешкод в порушенні відповідачем прав позивача, в зв`язку з чим був позбавлений можливості своєчасного та нормального вирішення побутових проблем та задоволення людських потреб. Перенесений у зв`язку з неправомірними діями відповідача психологічний стрес, постійне напруження під час судового врегулювання спору призвело до погіршення стосунків з односельчанами, негативно позначилося на його психічному стані та відносинах в сім`ї. 
 
Королівський районний суд м. Житомира рішенням від 13 лютого 2023 року в задоволенні позову відмовив. Житомирський апеляційний суд постановою від 04 липня 2023 року вказане судове рішення залишив без змін.
 
Суди виходили з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які б вказували на завдання йому фізичних чи душевних страждань, або інших негативних явищ, внаслідок визнання відмови відповідача у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою протиправною, тобто, в порушення статті 81 ЦПК України не довів факт завдання моральної шкоди.
 
Апеляційний суд зазначив, що Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 01 червня 2017 року відновив порушені права позивача на розгляд його клопотання.
 
18 серпня 2023 року ОСОБА_1 з пропуском строку на касаційне оскарження засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення та просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що копію повного тексту оскаржуваної постанови він отримав 28 липня 2023 року, що підтверджується доданою до касаційної скарги копією конверта.
 
Указані обставини є достатніми для поновлення строку на касаційне оскарження на підставі статті 390 ЦПК України.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1  посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, оскільки суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц. Зазначає, що протиправність дій відповідача встановлена судовим рішенням та не потребує доказуванню в цій справі. Зазначає, що встановивши протиправність дій відповідача та наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, настанням негативних наслідків для позивача, суди зробили помилковий висновок про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, що суперечить положенням статті 56 Конституції України та статей 23, 1167 ЦК України.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України якщо касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу, суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.
         
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Суди встановили, що Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 01 червня 2017 року у справі №806/1393/17 визнав неправомірними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо неналежного надання відповіді на клопотання ОСОБА_1 від 09 березня 2017 року, оформленої листом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 07 квітня 2017 року № Г-3362/0-3955/6-17; зобов`язав повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 09 березня 2018 року та надати відповідь у порядку та відповідно до вимог статті 123 Земельного кодексу України.
 
Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
 
Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 
 
Наявність зазначених вище обставин згідно частини третьої статті 12 ЦПК України підлягає доказуванню позивачем.
 
Положеннями статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
 
За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 вересня 2021 року в справі № 296/3139/20 (провадження № 61-1086св21) вказано, що «за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 000 грн. Сам по собі факт, що визнано протиправно бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області щодо не розгляду клопотання ОСОБА_2 від 02 березня 2018 року, не свідчить про наявність заподіяння шкоди позивачу».
 
У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Суди встановили, що позивач не надав доказів, які б вказували на факт заподіяння йому моральної шкоди, сильних душевних страждань чи інших втрат немайнового характеру, настання відповідних негативних наслідків, так і причинного зв`язку між визнанням неправомірними дій відповідача щодо неналежного надання відповіді ОСОБА_1 та наслідками.
 
Посилання   ОСОБА_1 на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц, є необґрунтованими, оскільки вони зроблені у справах за інших фактичних обставин.
 
Аналіз змісту касаційної скарги та постанови апеляційного суду свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд вже викладав у постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції  переглянув судове рішення відповідно до такого висновку, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 лютого 2023 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 04 липня 2023 року.
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від                      13 лютого 2023 року та на постанову Житомирського апеляційного суду від                   04 липня 2023 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                             Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                        І. О. Дундар
 
                                                                                                                        М. М. Русинчук