Дата документу 12.07.2023 Справа № 317/1297/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
               Єдиний унікальний № 317/1297/21                                 Головуючий у 1 інстанції 
               № провадження 22-ц/807/1353/23                                  Ткаченко М.О.
                                                                                        Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       12 липня 2023 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

       Головуючого:        Бєлки В.Ю.
               Суддів:                Онищенка Е.А.        
                                       Трофимової Д.А.        
               За участю секретаря:Книш С.В.
       
               розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 24 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Запорізький районний відділ Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зміну розміру аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості за аліментами за відповідний період та стягнення аліментів за відповідний період,
В С Т А Н О В И В:
               У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Запорізький районний відділ Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зміну розміру аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості за аліментами за відповідний період та стягнення аліментів за відповідний період, посилаючись на те, що він перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2018 року.
Під час шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі судового наказу від 04.06.2018 у справі №317/1536/18, виданого Запорізьким районним судом Запорізької області, з нього на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.05.2018 та до досягнення дитиною повноліття. 
Аліменти він сплачував нерегулярно, та на час звернення до суду із цим позовом має заборгованість, яка станом на 30.03.3021 року складає 68 545,80 грн. 
Наявність такої великої заборгованості зі сплати аліментів він пояснює тим, що син ОСОБА_4 з 30.01.2019 року по 16.02.2020 року проживав разом із ним за місцем його реєстрації та знаходився повністю на його утриманні, у зв`язку із тим, що його мати, відповідачка у справі, знаходилась поза межами України - на заробітках у Польщі.
Вважає, що має право на часткове звільнення від заборгованості зі сплати аліментів за цей період, а також стягнення з відповідачки аліментів на утримання сина за цей же період.
Також зазначає, що на сьогоднішній день ним сплачуються за рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 12.11.2014 року аліменти на утримання старшого сина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вважає, що у відповідності до ст. 183 СК України розмір аліментів, який позивач повинен сплачувати на утримання сина ОСОБА_4 - 1/6 частина заробітку (доходу) платника аліментів, а отже має право на зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_4 .
Посилаючись на зазначені обставини просив суд звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, які сплачуються за судовим наказом від 04 червня 201року, виданим Запорізьким районним судом Запорізької області на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного вітку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно за період з 30 січня 2019 року по 16 лютого 2020 року; стягнути з відповідачки аліменти на його користь на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 30 січня 2019 року по 16 лютого 2020 року у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного вітку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно; змінити розмір аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за судовим наказом від 04 червня 2018 року виданим Запорізьким районним судом Запорізької області з 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного вітку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного вітку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 
Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 24 листопада 2022 року позов задоволено частково.
Звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам, за період з 31 січня 2019 року по 16 лютого 2020 року, нарахованої за судовим наказом №317/1536/18, виданим 04 червня 2018 року Запорізьким районним судом Запорізької області на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно за період з 31 січня 2019 року по 16 лютого 2020 року.
У задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів - відмовлено.
               У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не в повному обсязі досліджені обставини, які мають значення для справи. Висновки суду не відповідають обставинам справи. Залишилось поза увагою, що у нього народився третій син та на час розгляду справи на його утриманні, окрім двох неповнолітніх синів, на які він сплачує аліменти, знаходяться і дружина і третя дитина. Не враховано, що ним були подані всі докази щодо зміни його сімейного стану задля задоволення вимоги про зміну розміру аліментів. Просить змінити рішення суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про зміну розміру аліментів, та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.
Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.07.2018 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 03.08.2013 Хортицьким районним у місті Запоріжжі ВДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області.
Судовим наказом Запорізького районного суду Запорізької області від 04.06.2018 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.05.2018 та до досягнення дитиною повноліття.
19.12.2020 року ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_2 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .
Згідно із розрахунком заборгованості №9783/6 від 30.03.2021 ОСОБА_1 станом на 30.03.2021 року має заборгованість за судовим наказом №317/1536/18 у розмірі 68 545,80 грн.
Згідно із розрахунком заборгованості №15260/6 від 26.05.2021 року ОСОБА_1 станом на 30.03.2021 має заборгованість за судовим наказом №317/1536/18 у розмірі 70 956,69 грн.
Згідно із актом матеріально-побутових умов проживання від 24.02.2021 року малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно не зареєстрований, але в період з 30.01.2019 року по 16.02.2020 року дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3., та бабусею ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5., та знаходився на повному утриманні батька та бабусі. Також ОСОБА_1 у період з 01.09.2019 по 16.02.2020 навчався у Відраднівський ЗЗСО.
Відповідно до довідки №1139 від 24.02.2021 року, виданої відділом «ЦНАП» виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Має наступний склад родини: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - зареєстрований, але не проживає; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - зареєстрована та проживає; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - зареєстрований, але не проживає; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - згідно із актом матеріально-побутових умов, дійсно не зареєстрований, але постійно проживав у період з 30.01.2019 по 16.02.2020 року.
Відповідно до довідки №01-13/024 від 11.02.2021 року ОСОБА_1 навчався у Відраднівському закладі загальної середньої освіти Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області з 01.09.2019 по 16.02.2020 року.
Під час судового розгляду судом першої інстанції сторонами визнано такими, що не підлягають доказуванню у відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України, факт перебування закордоном відповідачки у період з 31.01.2019 року по 16.02.2020 року, а також факт постійного мешкання у цей період ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із бабусею ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Оскільки судом першої інстанції встановлено, що у період з 31.01.2019 року по 16.02.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом із позивачем, який ніс витрати на його утримання, суд правильно зазначив, це інші обставини, та такі що мають істотне значення, що в силу ч. 2 ст. 197 СК України і дають підстави для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами за вказаний період часу.
Визначення дати з 31.01.2019 року, а не з 30.01.2019 року (як зазначено у позовній заяві) суд обґрунтовує тим, що позивач неодноразово у судовому засіданні підкреслював, що дитина почала проживати з ним саме з 31.01.2019 року, що йому запам`яталось, оскільки у позивача в цей день - день народження.
З підстав викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку,що ОСОБА_1 підлягає звільненню від сплати заборгованості за аліментами на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 31.01.2019 по 16.02.2020 включно.
Крім того, позивач ОСОБА_1 просив також стягнути на його користь з відповідачки аліменти на утримання його сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 30.01.2019 по 16.02.2020 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно.
Враховуючи вказані обставини, а саме те, що встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 31.01.2019 року по 16.02.2020 року проживав разом із батьком, суд першої інстанції обґрунтовано вважав за необхідне задовольнити частково зазначені вимоги та стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 30.01.2019 року по 16.02.2020 року в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно.
Щодо вимог позивача про зміну розміру аліментів суд зазначає наступне.
Згідно із ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Звертаючись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач посилався на наявність рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 12.11.2014 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 10.09.2014 та до досягнення дитиною повноліття).
Разом із тим, суд першої інстанції правильно зазначив, що на час винесення судового наказу 04.06.2018 року вказане рішення суду вже існувало та набрало законної сили 24.11.2014 року.
Також, представником позивача було долучено копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , згідно із яким 06.03.2021 року ОСОБА_1 одружився із ОСОБА_10 та копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , згідно із яким ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
Судом першої інстанції також встановлено, що жодних уточнень в обґрунтування позовної заяви, позивачем після цього не вносилося. Крім того, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , народився вже після звернення позивача із вказаним позовом до суду.
Крім того, вбачається, що позов обґрунтовується позивачем не стільки зміною сімейного стану позивача та обставинами, передбаченими ст. 192 СК України, як наявністю значної заборгованості зі сплати аліментів, що виникла, на думку позивача, з вини державного виконавця, який не зарахував йому часткову сплату аліментів, оскільки у призначеннях платежів не було вказано «аліменти», та яку він не має можливості сплатити, оскільки на його утриманні є дитина від першого шлюбу. 
Суд першої інстанції обґрунтовано посилається на те, що згідно із процесуальним законодавством обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Суд першої інстанції з урахуванням викладеного та виходячи з інтересів дитини обґрунтовано відмовив у задоволенні цих вимог.
Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
               Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 24 листопада 2022 року по цій справі залишити без змін.
       Дата складання повної постанови 17 липня 2023 року.
               Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

               Головуючий:                                                        В.Ю. Бєлка

               Судді:                                                                Е.А. Онищенко 

                                                                               Д.А. Трофимова