УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
15 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 604/1476/21
провадження № 51-4872ск23
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого                                               ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2022 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року,
 
встановив:
 
За вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2022 року   ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк на 9 років.
 
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
 
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Не погоджуючись із зазначенимисудовими рішеннямизахисник   ОСОБА_4 поза межами строку на касаційне оскарження (10 серпня 2023 року) звернувся із касаційною скаргою, у якій просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження вищевказаних судових рішень.
 
Захисник в клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження зазначає, що він лише 11 квітня 2023 року згідно з дорученням для надання безоплатної правової допомоги став захисником засудженого і не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу в передбачений кримінальним процесуальним законом строк, а його підзахисний, перебуваючи під вартою, до цього часу не отримав копію ухвали апеляційного суду.
 
Перевіривши касаційну скаргу з клопотанням та долучені до неї копії судовихрішень, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути скаржнику, виходячи з наступного.
 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК ) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, ? в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
 
Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного строку, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувану правову позицію.
 
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
 
Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
 
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання захисника   ОСОБА_4 про поновлення йомустроку на касаційне оскарження не містить обґрунтованих підстав для його поновлення, а вступ у справу іншого захисника не може бути визнаний поважною причиною для поновлення строку на касаційне оскарження. 
 
Що стосується посилань захисника про неотримання його підзахисним тексту ухвали Тернопільського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року, слід зазначити наступне.
 
Статтею 425 КПК передбачено, що правом на касаційне оскарження наділені засуджений, його законний представник чи захисник - у частині, що стосується інтересів засудженого. Тобто засуджений є самостійним суб`єктом оскарження судового рішення.
 
Водночас засуджений ОСОБА_5 у випадку, якщо була обмежена його можливість вчасно реалізувати своє право на касаційне оскарження, може подати касаційну скаргу від свого імені та при необхідності поставити питання про поновлення строку на касаційне оскарження і користуватись при цьому правовою допомогою захисника.
 
Відповідно до положень КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
 
Керуючись п. 3 ч. 3 ст.429 КПК, Суд
 
постановив:
 
Відмовити захиснику ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 липня 
2022 року та ухвали Тернопільського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року щодо ОСОБА_5 та повернути його касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                            ОСОБА_2                       ОСОБА_3