ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2023 року 
м. Київ
справа №580/2746/19
адміністративне провадження № К/9901/17532/20  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів - Єзерова А.А., Стародуба О.П.,
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 травня 2020 року у складі колегії суддів: Горяйнова А.М. (головуючий), суддів: Єгорової Н.М., Кузьменка В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання протиправним рішення і зобов`язання вчинити дії, -
ОПИСОВА ЧАСТИНА          
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
1. Позивач звернувся до суду з позовом у якому просив:
- визнати протиправним рішення Смілянської міської ради Черкаської області від 25 квітня              2019 року №97-32/VII «Про відмову в наданні дозволу ОСОБА_1 , на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 » (далі - рішення Смілянської міськради №97-32/VI)I ;
- зобов`язати Смілянську міську раду Черкаської області прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) за адресою:  
АДРЕСА_1 . Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 4 листопада 2019 року позов задовольнив.
Визнав протиправним рішення Смілянської міськради №97-32/VII.
Зобов`язав Смілянську міську раду прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 .
2.1 Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що в оскаржуваному рішенні відповідача підставою відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зазначено невідповідність місця розташування об`єкта Генеральному плану м. Сміла, що формально узгоджується з частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України). Однак у рішенні відповідача відсутні обґрунтування висновку про невідповідність місця розташування об`єкта генеральному плану міста, адже відповідно до Генерального плану м. Сміла територія зарезервована під розміщення малоповерхової житлової забудови. Відповідно до ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки» малоповерховою забудовою є забудова території одно-, дво-, триповерховими житловими будинками різних типів.
3. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 7 травня 2020 року, скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове, яким у задоволенні позову відмовив.
3.1 Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що рішенням Смілянської міськради № 97-32/VII відповідачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, передбачених законом. У зв`язку з цим позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованим та не підлягають задоволенню.
4. Судами попередніх інстанцій встановлено:
4.1 12 вересня 2017 року ОСОБА_1 подав до Смілянської міської ради Черкаської області заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), як для учасника АТО згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та розпорядження Кабінету Міністрів України від        19 серпня 2015 року №898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками» за адресою: АДРЕСА_1 .
4.2 Рішенням Смілянської міської ради Черкаської області від 17 листопада 2017 року №54-10/VII ОСОБА_1 відмовлено у наданні відповідного дозволу у зв`язку з невідповідністю наміру містобудівній документації.
4.3 Зазначене рішення відповідача визнане протиправним та скасоване рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2019 року у справі №703/3201/17. Вказаним судовим рішенням Смілянську міську раду Черкаської області зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до вимог статті 118 ЗК України.
4.4 Рішенням Смілянської міськради №97-32/VII у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 12 липня 2017 року повторно відмовлено з посиланням на те, що місце розташування об`єкта не відповідає Генеральному плану м. Сміла.
4.5 Уважаючи вказане рішення Смілянської міської ради Черкаської області протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, позивач звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 травня 2020 року та залишити в силі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 4 листопада 2019 року.
На обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що будь-яких обмежень чи заборон у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у зв`язку із відсутністю плану зонування або детального плану території частина третя статті 24 Закону України від 17 лютого 2011 року №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон №3038-VI) чи будь-яка інша норма чинного законодавства не передбачає.
6. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу. Уважає, що рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, тому у задоволенні касаційної скарги необхідно відмовити. 
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
7. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.
8. У відповідності до частин другої, третьої статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
9. Згідно пункту «г» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.
10. Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.
11. Частиною шостою статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
12. Приписами абзацу першого частини сьомої статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
13. Частиною сьомою статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:
- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;
- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;
- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
14. Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
15. Відповідно до частини третьої статті 24 Закону №3038-VI у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, крім випадків: 1) розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи; 2) приватизації громадянином земельної ділянки, наданої йому в користування відповідно до закону; 3) надання земельної ділянки, розташованої на території зони відчуження чи зони безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 4) надання земельної ділянки для розміщення лінійних об`єктів транспортної та енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, ліній електропередачі, зв`язку); 5) буріння, влаштування та підключення нафтових і газових свердловин за межами населених пунктів; 6) будівництва, експлуатації військових та інших оборонних об`єктів.
16. Як встановлено судами попередніх інстанцій підставою для відмови в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було те, що місце розташування об`єкта не відповідає Генеральному плану м. Сміла.
17. У свою чергу суди встановили, що земельна ділянка за адресою м. Сміла АДРЕСА_1 згідно з Генеральним планом м. Сміла зарезервована під розміщення малоповерхової житлової забудови. Відтак, місце розташування об`єкта відповідає вимогам Генерального плану м. Сміла.
Зазначена обставина також не заперечувалася Смілянською міською радою Черкаської області.
Також сторонами справи не заперечувалося, що план зонування або детальний план території, у межах якої знаходиться земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 - не затверджені, а обставини, за яких земельна ділянка може передаватися для містобудівних потреб за відсутності плану зонування або детального плану території - відсутні.
18. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що частина третя статті 24 Закону №3038-VI встановлює заборону на передачу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1 для містобудівних потреб.
Тому, місце розташування обраної позивачем земельної ділянки не відповідає вимогам Закону №3038-VI, що є підставою для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою згідно з абзацом 1 частини сьомої статті 118 ЗК України.
Підставою для відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в рішенні від 25 квітня 2019 року № 97-32/VII зазначені, саме, частина третя статті 24 Закону №3038-VI та частина сьома статті 118 ЗК України, які у своїй сукупності передбачають, що відповідний дозвіл не може бути наданий, якщо земельна ділянка, з огляду на її місце розташування, не може бути передана у приватну власність для містобудівних потреб.
19. Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що використане відповідачем формулювання «невідповідність місця розташування об`єкта Генеральному плану міста Сміла» не у повній мірі відповідає фактичним підставам для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, однак і не свідчить про незаконність рішення Смілянської міськради № 97-32/VII та не може бути підставою для його скасування.
Надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є лише однією зі стадій реалізації особою права на отримання безкоштовно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності, оскільки відповідно до приписів частини сьомої статті 118 ЗК України саме на етапі надання відповідного дозволу орган місцевого самоврядування має ідентифікувати об`єкт на відповідність місця його розташування вимогам містобудівної документації, що неможливо зробити за відсутності затвердженого плану зонування або детального плану території, та відповідно до положень частини третьої статті 24 Закону №3038-VI є підставою для відмови у позитивному вирішенні порушеного у зверненні питання.
20. Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що рішенням Смілянської міськради №97-32/VII відповідачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, передбачених законом. Тому суд апеляційної інстанції підставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
21. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 139, 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Шарапа
Судді:                                                                                                              А.А. Єзеров                                                                                                                                  О.П. Стародуб