Ухвала
Іменем України
 
18 вересня 2023 року
 
м. Київ
 
справа № 331/3629/19
провадження № 61-10987ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В., 
 
учасники справи:
позивач - Концерн «Міські теплові мережі»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 15 червня 2023 року у складі колегії суддів: Гончар М. С., Маловічко С. В., Подліянової Г. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2019 року Концерн «Міські теплові мережі» (далі - Концерн «МТМ») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 29 359,94 грн та судові витрати.
Позов обґрунтовано тим, що предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Концерн «МТМ» в особі Філії Концерну «МТМ» Олександрівського району у період з лютого 2019 року по квітень 2019 року відпустив ОСОБА_1 теплову енергію на загальну суму 29 359,94 грн. Теплова енергія відпускалася боржнику в нежитлове приміщення ХІ підвал літ. «А-5» по АДРЕСА_1 . Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладення якого лежить на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. На момент пред`явлення заяви боржник добровільно не погасив суму заборгованості.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2020 року у задоволенні позову Концерну «МТМ» відмовлено.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 18 серпня 2020 року апеляційну скаргу Концерну «МТМ» задоволено. Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2020 року у цій справі скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким позов Концерну «МТМ» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» основний борг за поставлену теплову енергію в розмірі 29 359,94 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 4 802,50 грн.
Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на вищезазначену постанову апеляційного суду у цій справі.
У квітні 2023 року відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала заяву про перегляд вищевказаної постанови за нововиявленими обставинами, в якій просила переглянути та скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 18 серпня 2020 року і ухвалити нове рішення, яким залишити рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2020 року у цій справі без змін, а скаргу Концерну «МТМ» без задоволення. 
Заяву обґрунтовано тим, що з листів ТОВ «ЗМБТІ» від 07 березня 2023 року, 30 березня 2023 року та 03 квітня 2023 року стало відомо, що станом на 19 вересня 1994 року у нежитловому приміщенні відповідачки, що знаходиться у підвальному поверсі будинку АДРЕСА_1 розміщався «вугільний склад» та частина котельні. Отже, нежитлове приміщенні відповідачки з 1964 року, на думку сторони відповідача, мало статус «неопалюваного підвалу», оскільки в ньому було розміщено неопалюваний «тамбур» та «вугільний склад» і згідно із нормами ДБН (СНиП) по проекту системи опалення будинку не передбачалось і не встановлювались вертикальні стояки з радіаторами, а отже за їх відсутністю не могло бути самовільного демонтажу приладів опалення, відповідачкою надавався акт обстеження від 05 січня 2000 року, складений представниками ЗАТ «Жовтневе підприємство теплових мереж» (правонаступник Концерн «МТМ»), яким встановлено, що «система отопления отсутствует, одна стена граничит с помещением принадлежащим ПРЕЖО-2 в котором находится котельня (не действующая)». Таким чином, інформація з відповідей ТОВ «ЗМБТІ» від 07 березня 2023 року, 30 березня 2023 року та 03 квітня 2023 року додатково підтверджує інформацію з акту обстеження від 05 січня 2000 року та доводить факт відсутності опалення і «опалюваної площі» у нежитловому приміщенні ХІ підвалу літ. «А-4» відповідачки.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 червня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.
Відмову у задоволенні заяви суд апеляційної інстанції мотивував тим, що надані заявником листи ТОВ «ЗМБТІ» від 07 березня 2023 року, 30 березня 2023 року та 03 квітня 2023 року є новими доказами, які не можуть вважатися підставою для перегляду постанови Запорізького апеляційного суду від 18 серпня 2020 року, в розумінні частини другої статті 423 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
21 липня 2023 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 15 червня 2023 року, з пропуском строку, передбаченого статтею 390 ЦПК України.
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, зокрема надати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та сплатити судовий збір.
 
У строк, визначений в ухвалі заявником направлено заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, яку обґрунтовує тим, що копію повного тексту апеляційного суду отримала 22 червня 2023 року, що підтверджується копією конверта апеляційного суду. Крім того, на виконання вимог ухвали надала квитанцію про сплату судового збору у розмірі 536,80 грн.
Відповідно до частини першої, другої та третьої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Перевіривши доводи заяви  ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Запорізького апеляційного суду від 15 червня 2023 року, Суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки наведені нею доводи є поважними підставами пропуску строку.
 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції помилково дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. На думку заявника, нововиявленою обставиною є те, що на час ухвалення судового рішення від 18 серпня 2020 року апеляційний суд керувався Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV та постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Правила надання послуг з централізованого опалення, холодної та гарячої води і водовідведення». За змістом зазначених нормативно правових актів споживач сплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі. Однак, приміщення ОСОБА_1 відноситься до неопалюваних приміщень, де з моменту спорудження будинку не передбачалось встановлення опалювальних приладів». Про це ОСОБА_1 стало відомо з листів ТОВ «ЗМБТІ» від 07 березня 2023 року, 30 березня 2023 року та 03 квітня 2023 року. Зазначені докази не могли бути отримані раніше, оскільки необхідність для їх розшуку та отримання виникла після внесення 22 січня 2022 року змін до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих будівлі комунальних послуг № 315, яка застосовується теплопостачальником у нових договорах, а також після оприлюднення 14 лютого 2022 року на сайті Концерну «МТМ» вимоги теплопостачальної організації надати проєкт системи опалення всього будинку для підтвердження відсутності «опалювальних приладів» у приміщенні споживача. 
 
Зазначає також, що вказані документи отримувались з метою доказування у справі № 331/849/23 за позовом Концерну «МТМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.
 
Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Вивчивши касаційну скаргу  ОСОБА_1 , зміст ухвали Запорізького апеляційного суду від 15 червня 2023 року, Верховний Суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.
Такого висновку Суд дійшов з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі (пункт 1 частини третьої статті 429 ЦПК України).
Здійснюючи процедуру перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, провадження № 12-158гс19, (пункти 7.4-7.5)).
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).
Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18 (пункт 26)).
Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18 (пункти 27, 28)).
Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18, провадження № 11-430заі20 (пункт 6.38)).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року за умови відсутності зловживання. У цьому контексті ЄСПЛ неодноразово наголошував, що сама по собі наявність у національних законодавствах процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не суперечить праву на справедливий судовий розгляд та принципу правової визначеності, якщо зазначений вид перегляду використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії», від 06 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2).
Процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами має бути використана у спосіб, сумісний із пунктом 1 статті 6 Конвенції.
Ключовим для розуміння природи зазначеного виду перегляду судових рішень є тлумачення поняття «нововиявлені обставини». ЄСПЛ зауважує, що процедура скасування судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що віднайдено докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка вимагає скасування судового рішення, має довести, що вона не мала можливості надати суду докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають вирішальне значення для справи.
Системний аналіз практики ЄСПЛ щодо перегляду судових рішень дозволяє зробити висновок, що нововиявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомими суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення ЄСПЛ від 26 червня 2018 року у справі «Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України», від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).
Враховуючи викладене вище, як за чинним процесуальним законодавством, так і за сталою практикою ЄСПЛ, до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.
Визначені законодавчо як нововиявлені, ці обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Такі обставини мають бути відповідним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Отже, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає існування доказу або факту, який має значення для з`ясування обставин справи, раніше не був відомий, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.
Суд апеляційної інстанції правильно вважав, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 у заяві про перегляд судового рішення, існували і могли бути відомими сторонам під час перегляду цієї справи в апеляційному порядку. 
Надані ОСОБА_1 листи ТОВ «ЗМБТІ» від 07 березня 2023 року, 30 березня 2023 року та 03 квітня 2023 року про надання інформації, за своєю правовою природою можуть бути лише новими доказами у справі, а не фактом, що може бути визнаний істотною обставиною, яка дає підстави для перегляду судового рішення.
Крім того, вказані обставини, зокрема, факт віднесення спірного приміщення до категорії неопалювальних, підлягали розгляду і перевірці при розгляді даної справи про стягнення основного боргу за поставлену теплову енергію. Згідно з положеннями статей 12-13 ЦПК України сторони зобов`язані доказувати свою позицію у цій справі.
Також, суд апеляційної інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що заявником не доведено, що вона не мала об`єктивної можливості надати ці відомості, зазначені в заяві в якості нововиявлених обставин, раніше апеляційному суду під час апеляційного перегляду цієї справи.
Виходячи з цього апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд оскарженого судового рішення за нововиявленими обставинами, і не можуть бути підставою для перегляду вищезазначеної постанови Запорізького апеляційного суду від 18 серпня 2020 року у цій справі.
Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, правильне застосування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.
Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 15 червня 2023 року є необґрунтованими.
 
Керуючись статтею 390, частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Запорізького апеляційного суду від 15 червня 2023 року.
 
У відкритті касаційного провадження у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення основного боргу за поставлену теплову енергію, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 15 червня 2023 року відмовити.  
 
Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особам, які подали касаційні скарги. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний       О. В. Ступак