04.10.23
22-ц/812/1024/23
Справа №475/419/22                         Головуюча у 1-й інстанції Кривенко О. В.
Провадження № 22-ц/812/1024/23 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
У Х В А Л А
Іменем України

4 жовтня 2023 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючої-судді: Ямкової О. О.,
суддів: Серебрякової Т. В., Локтіонової О. В., 
із секретарем: Лівшенком О. С.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 
на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Кривенко О. В. в залі суду в смт Доманівка Миколаївської області зі складанням його повного тексту 7 жовтня 2022 року, по справі
за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 
про стягнення заборгованості за договорами позики,

ВСТАНОВИВ :
У травні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення у солідарному порядку 364 572 грн заборгованості за договорами позики.
Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено, ухвалено про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 364 572 грн заборгованості за договорами позики. Розподілені судові витрати. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідачка ОСОБА_5 подала на нього апеляційну скаргу. 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року апеляційна скарга ОСОБА_5 залишена без задоволення, а рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2022 року залишено без змін.
17 серпня 2023 року до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга особи, яка не брала участі у розгляді справи, ОСОБА_1 , у який він просив скасувати рішення суду першої інстанції, а справу закрити, як помилково відкриту. Посилався на те, що є чоловіком відповідачки, але не знав про пред`явлення до неї позову про стягнення боргу за договорами позики, які були укладені нею під час їх подружнього життя. Тому ухвалюючи рішення про стягнення боргу на користь позивача з відповідачки, яка є дружиною особи, яка не брала участі у розгляді справи, ОСОБА_1 , суд першої інстанції вирішив питання про його права та обов`язки.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 1 вересня 2023 року відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою, а ухвалою від 13 вересня 2023 року справу призначено до розгляду у судове засідання на 4 жовтня 2023 року на 10.00 годину з викликом учасників справи.
На подану апеляційну скаргу позивачем ОСОБА_2 надано відзив, у якому позивач просив відмови у задоволенні скарги за її необґрунтованістю.
У судове засідання учасники справи та особа, яка подала скаргу, не з`явилися, повідомлені про розгляд справи належним чином, заяв та клопотань не подали. Слухання справи проведено за їх відсутністю, оскільки перешкод, які роблять неможливим її розгляд у даному судовому засіданні, колегією суддів не встановлено.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів виходить з наступного.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Статтею 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Суд апеляційної інстанції має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питання про права та інтереси особи, яка не брала участі у справі, лише в межах відкритого апеляційного провадження. Якщо такі обставини не підтвердяться, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі №668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).
Тобто, у разі з`ясування, що рішенням суду першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи не вирішувалося, апеляційний суд закриває апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, а не розглядає справу по суті.
Частина перша статті 352 ЦПК України визначає коло осіб, наділених процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого у пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.
Схожого за змістом висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19).
На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом із тим, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.
Відкривши апеляційне провадження і призначивши справу до розгляду у відкритому судовому засіданні, суд апеляційної інстанції забезпечив право заявника на перевірку його аргументів, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про права, свободи та інтереси ОСОБА_1 ..
Аналіз змісту апеляційної скарги свідчить про те, що заявник не наводить жодного аргументу, за яких апеляційний суд мав би встановити порушення його прав чи обов`язків рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2022 року, яке переглянуте в апеляційному порядку, оскільки вказане рішення ухвалено у справі про стягнення заборгованості за договорами позики, які укладені між відповідачкою ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_2 ..
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження з підстав, прямо передбачених пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України.
При цьому, апеляційний суд констатує відсутність порушення оскаржуваним судовим рішенням прав, свободи, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 , оскільки оскаржуваним судовим рішенням не вирішувалось питання щодо його прав, свобод та інтересів.
Ні сімейним, ні цивільним та цивільно-процесуальним законодавством не передбачено у спорах про стягнення боргу за договором, який не було укладено в інтересах родини, залучення до участі у справі інших членів родини, зокрема чоловіка.
Заявник посилається на те, що оскільки він є чоловіком відповідачки, з якої стягнуто борг, то виплата його дружиною грошей на користь позивача впливає на його права та інтереси, так як призведе до покладення тягаря сплачувати борг за рахунок спільно нажитого у шлюбі майна.
Разом з тим, судом не встановлено укладення відповідачкою договорів позики в інтересах її сім`ї, не заявлено про це і самою відповідачкою. Не ставиться таке питання і ОСОБА_1 у змісті в апеляційної скарги, який підтверджує самостійні дії дружини, яка нібито такі договори не укладала. Не наведено ОСОБА_1 , зокрема, прохання про необхідність покладення такого обов`язку на нього, як чоловіка відповідача. З приводу можливості виконання судового рішення за рахунок спільно нажитого майна, то це здійснюється у відповідності до частини 1 статті 73 СК України та є наслідком виконання судового рішення.
Відповідно до частини 3 статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно…, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За наслідками такого договору стягнення може бути накладено на майно у відповідності до частини 2 статті 73 СК України.
Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2022 року, яке переглянуте в апеляційному порядку, обставин про укладення відповідачкою з позивачем договорів позики в інтересах її родини не встановлено, внаслідок чого член її родини, як то чоловік, до участі у справі не залучався та судове рішення про його права та інтереси або обов`язки не ухвалювалося. 
Право ж на апеляційне оскарження рішення суду особа, яка не брала участі у розгляді справи, має, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження з підстав, прямо передбачених пунктом 3 частини 1 статті 362 ЦПК України.
Згідно з пунктом 3 частини 1, частини 2 статті 362 ЦПК України  суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.
Враховуючи те, що оскаржуваним рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2022 року, яке переглянуте в апеляційному порядку, питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося, колегія суддів вважає за необхідне апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2022 року закрити.
Керуючись ст. ст. 260, 268, 362, 390 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договорами позики - закрити.
Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча                                                О. О. Ямкова
Судді                                                        О. В. Локтіонова
                                               Т. В. Серебрякова